ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О. М.

за участю секретаря Горковенко В. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , 1955 року народження, серпня місяця, 14 числа, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерка,

- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 к.

Згідно постанови судді, 29.08.2024 о 07:30 год. біля будинку №3 по пр. Соборності в м. Південноукраїнську, ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці, поводила себе неадекватно, голосно кричала, висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушувала громадський порядок та спокій громадян.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Точенюк В. Л. просить постанову скасувати. Зазначила, що під час розгляду справи суддя не з`ясовував такі обставини, як особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Просить звернути увагу, що у віці 69 років вона живе лише на кошти, що отримує як пенсію за віком, розмір якої складає 3612 грн 35 коп. на місяць. Інших доходів не має. Вказала, що вона має скрутний майновий стан та зауважує, що накладення стягнення у виді штрафу разом із обов`язком сплати судовий збір, негативним чином суттєво вплине на її здатність задовольняти свої побутові потреби, що і без того є проблемним через дуже малий розмір пенсії.

Вказує, що її дії не спричинили, не могли спричинити і не мали не меті спричинення будь-якої шкоди. Тому вважає, що її можливо звільнити від відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Також додає, що при складанні протоколу, поліцейський не відбирав в неї пояснень (ні письмових, ні усних) необхідних для вирішення справи. На момент оголошення вимоги підписатись в протоколі, поліцейський не пояснив їй, де та за що вона підписується. Також при складанні протоколу їй не роз`яснені права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час апеляційного розгляду. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив таке.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону дотримані судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 , обґрунтовано послався на протокол про адміністративне правопорушення, ВАД №196935 від 29.08.2024, згідно якого цього дня о 07:30 год. біля будинку №3 по пр. Соборності в м. Південноукраїнську, ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці, поводила себе неадекватно, голосно кричала, висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушувала громадський порядок та спокій громадян.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Вина ОСОБА_1 доведена, окрім даних протоколу про адміністративне правопорушення, наступними доказами:

-рапортом помічника чергового відділення поліції №3 Вознесенського РУПГУНП в Миколаївській області згідно якого 29.08.2024 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 на подвір`ї невідома жінка ображає двірника ОСОБА_2 нецензурною лайкою, поводить себе неадекватно;

-письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , які підтвердили зазначені у рапорті події.

Таким чином, матеріалами справи доведено, ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці, поводила себе неадекватно, голосно кричала, висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушувала громадський порядок та спокій громадян, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Стягнення ОСОБА_1 накладено відповідно до санкції ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на малий дохід у вигляді пенсії, а також на те, що її дії не спричинили, не могли спричинити і не мали не меті спричинення будь-якої шкоди, вважає, що її можливо звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що накладення стягнення у виді штрафу разом із обов`язком сплати судового збору, негативним чином суттєво вплине на її здатність задовольняти свої побутові потреби, що і без того є проблемним через дуже малий розмір пенсії.

Разом з цим, ці доводи не є слушними, з огляду на таке.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення, виявивши причини та умови, що сприяли вчиненню даного адміністративного правопорушення, проаналізувавши всі фактичні дані, а також врахувавши викладені в апеляційній скарзі доводи, та дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з обов`язком сплати судовий збір, не є занадто непомірним для неї, та буде слугувати стримуючим фактором від вчинення інших адміністративних правопорушень.

Тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Фаріонова