КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/2231/2024 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ЄУН: 367/6996/23 Суддя у І інстанції: Горбачова Ю.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.

за участю:

захисника Федака М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 29 серпня 2023 року о 01.45 год. у Київській області, м. Буча по вул. Революції, 3, керував транспортним засобом «MERSEDES-BENZ» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, нестійка хода, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на відеозапису. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 березня 2024 року, провадження у справі щодо нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючись на положення ст.ст. 245, 252, 266, 280, 283 КУпАП, ст. 62 Конституції України, Інструкцію «Про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», наказ № 1452/735 від 9 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», правову позицію Верховного Суду, судову практику Європейського суду з прав людини, апелянт вважає, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неповнотою судового розгляду.

Не погоджуючи з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що:

- матеріали справи не містять жодного доказу того, що він керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції саме за порушення Правил дорожнього руху. З відеозапису вбачається, що екіпаж патрульної поліції підійшов до автомобіля, який перебував у нерухомому стані. Цим же відеозаписом підтверджено, що він пояснював працівникам поліції, що автомобілем не керував. Будь-яких доказів, які б підтверджували б факт його керування транспортним засобом та//чи зупинки автомобіля під його керуванням матеріали справи не містять. Вказав, що у той день посварився з дружиною та пішов спати в автомобіль, який був припаркований, а коли спав, то автомобіль на декілька сантиметрів відкотився та став недалеко від огорожі, після чого вийшли люди та викликали швидку допомогу і поліцію. Наїзду на перешкоду не було, майно будь-яких громадян пошкоджено не було, а тому і відсутній протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП;

- поліцейським порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом його винуватості;

- у матеріалах справи відсутнє направлення до найближчого закладу охорони здоров`я, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння;

- у направленні вказаний медичний заклад, а саме «Ірпінська міська центральна лікарня», хоча з відеозапису вбачається, що поліція казала їхати в Бучанську лікарню. Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення складений у м. Буча, тому і направлення повинно бути до Бучанської лікарні;

- матеріали справи не містять жодних доказів відсторонення його від керування транспортним засобом, а також доказів тимчасового затримання керованого ним транспортного засобу, що є порушенням працівниками поліції вимог ст.ст. 265-2, 266 КУпАП;

- працівниками поліції не були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду, які фактично умовили це зробити, погрожуючи забрати автомобіль;

- наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського є неповним, переривається, на ньому не зафіксовано факту вжиття поліцейським дій щодо виявлення у нього ознак сп`янінню на місці складання протоколу, а саме перевірки зіниць очей і реагування їх на світло, перевірки тремтіння пальців рук і т.д. Зазначає, що його поведінка, навпаки, відповідала обстановці, і він повноцінно сприймав обстановку, чітко давав відповіді на питання. На відеозапису відсутня фіксація його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на які посилаються поліцейські у протоколі про адміністративне правопорушення. У протоколі про адміністративне правопорушення також не зазначено про долучення вказаного відеозапису до цього протоколу, як і його серійний номер, що вказує на те, що запис проводився на мобільний телефон працівника поліції, що є недопустимим доказом у справі, і такий відеозапис, відповідно, не може бути визнаний допустимим доказом у справі;

- свідки, пояснення яких наявні у матеріалах провадження, не попереджалися про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, а тому їх пояснення не можуть вважатися допустимимидоказами. Окрім того, свідки, які були залучені працівниками поліції о 01 год. ночі, тобто, під час комендантської години, зазначили, що він керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, що не відповідає дійсності, оскільки свідки, які не є лікарями, у поясненнях жодним чином не описали його поведінку щодо стану такого сп`яніння. Крім того, начебто, залучені свідки працівниками поліції відсутні на відеозаписі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, що, у свою чергу, виключає участь таких свідків при складання протоколу про адміністративне правопорушення;

- свідки у поясненнях вказали, що він, начебто, керував автомобілем близько 01 год., а протокол складено о 02 год., що, на переконання апелянта, вказує на те, що він не керував автомобілем та не був зупинений працівниками поліції;

- до матеріалів справи не долучений акт огляду на стан сп`яніння, як того вимагає Інструкція;

- у матеріалах справи відсутні докази того, що поліцейським було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння на місці зупинки, як-то передбачено положеннями ст. 266 КУпАП;

- працівники поліції не роз`яснили його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в результаті чого він був позбавлений належним чином оцінити ситуацію та відповідно правильно відреагувати на неї;

- у матеріалах справи відсутні дані про порушення ним Правил дорожнього руху, за які б його слід було зупинити, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції він не зобов`язаний був виконувати, а всі складені процесуальні документи щодо нього не можуть бути належними та допустимими доказами його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного апелянт вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і за вказаних обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце апеляційного розгляду провадження, до суду апеляційної інстанції жодного разу у судові засідання, які були призначені на 22 квітня 2024 року 14.00 год., 17 травня 2024 року на 9.30 год., 10 червня 2024 року на 16.00 год. не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань не подавав.

З огляду на те, що інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представлені його захисником - адвокатом Федаком М.Л., який просив проводити апеляційний розгляд провадження за відсутності ОСОБА_1 за наявними матеріалами справи, вважається за можливе проводити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника Федака М.Л. на підтримку апеляційних вимог, свідка ОСОБА_2 (в режимі ВКЗ з Ірпінським міським судом Київської області), дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відтворивши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги та додатково надані дані, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуютьувагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (із змінами).

На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2 Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Вказаною Інструкцією визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу 1 Інструкції).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Розділу 1 Інструкції)

Відповідно до п. 12 розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 9 розділу ІІ вказаної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, встановивши, що є підстави вважати, що особа, яка керує таким засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або з ознаками такого стану, передбаченими п. 3, п. 4 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський зобов`язаний висунути такій особі вимогу про проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і така особа підлягає огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Підсумовуючи наведене, для притягнення особи, яка керує транспортним засобом, до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння необхідно встановити, що особа керувала транспортним засобом, у такої особи виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, встановлення яких є підставою для проведення відповідного огляду на стан сп`яніння, та відмовилась від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та правильно застосував норми матеріального права.

З провадження у справі та змісту постанови вбачається, що суддя місцевого суду під час розгляду справи вислухав пояснення ОСОБА_1 та його захисника Федака М.Л., які просили закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що останній не керував транспортним засобом, а також працівниками поліції були допущені порушення при оформленні протоколу. Також ОСОБА_1 пояснив, що у той вечір 29 серпня 2023 року посварився з дружиною та пішов з дому, сів в автомобіль, поїхав неподалік від дому та заснув у машині, після чого його розбудили медичні працівники, а у подальшому прибули працівники поліції та стали вимагати пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

В письмових поясненнях, наданих ОСОБА_1 суду першої інстанції, він зазначив, що з протоколом про адміністративне правопорушення не погоджується, матеріали справи не містять жодного доказу керування ним автомобілем та зупинення працівниками поліції саме за порушення Правил дорожнього руху, працівники поліції не відсторонили його від керування, не були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відеозапис не є допустимим доказом, не керував транспортним засобом, показання свідків не можуть вважатися допустимими доказами, в матеріалах справи відсутні докази того, що поліцейським було запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Суд першої інстанції, дослідивши письмові докази у справі та відеозапис, усім дослідженим доказам надав оцінку та дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У суді апеляційної інстанції захисник Федак М.Л. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_1 , просив постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права та неповним дослідженням усіх доказів у справі, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Федак М.Л. зазначив, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом; ОСОБА_1 ніякого ДТП не вчиняв, посварившись з дружиною, просто спав в автомобілі, який у подальшому самовільно покотився та трохи зачепив стовпчик. Якщо ОСОБА_1 щось заборонене, як-то наркотичні засоби, і вживав, проте не доведено, коли і що саме вживав. Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП працівники поліції не складали. Свідки, пояснення яких наявні у матеріалах провадження, про кримінальну відповідальність не попереджались, до суду першої інстанції на виклики не з`явились, проте місцевий суд в обґрунтування прийнятого рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові послався на їх письмові показання. Пояснення цих свідків не можуть братися до уваги, оскільки їх пояснення викладені на бланках, свідки зазначили, що з їх слів записано вірно, що свідчить про те, що працівники поліції самостійно виклали їх пояснення. Невідомо, де працівники поліції взяли цих свідків о 02 год. ночі. Відеозапис, наявний у матеріалах справи, не є безпреривним, а тому не може вважатися допустимим доказом у провадженні. Працівники поліції, всупереч положенням Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9 листопада 2015 року № 1452/735 не вручили ОСОБА_1 направлення до медичного закладу для медичного освідування на стан сп`яніння. Те, що ОСОБА_1 саме в день досліджуваних подій посварився з дружиною, підтверджується інформацією, наявною у Єдиному державному реєстрі судових рішень про наявність справи за категорією «насильство у сім`ї». Досліджувані обставини справи мали місце у м. Буча, а тому ОСОБА_1 мав бути направлений саме до Бучанської лікарні, проте направлення, яке міститься у матеріалах справи, свідчить про те, що ОСОБА_1 направлявся для огляду до Ірпінської лікарні, яка не є найближчим медичним закладом. Ознаки наркотичного сп`яніння, які виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , не відповідають дійсності таким ознакам, оскільки ОСОБА_1 , перебуваючи в автомобілі, просто замерз. Автомобіль ОСОБА_1 , всупереч положенням ст. 265-2 КУпАП, не був тимчасово затриманий працівниками поліції.

Проте, всупереч доводам апеляційної скарги, невиконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху доводиться доказами у справі, дослідженими як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, а саме:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 серпня 2023 року, відповідно до якого в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, нестійка хода, порушення координації рухів. Від проходження огляду відмовився (ас. 3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , за змістом яких 29 серпня 2024 року близько 01 год. за адресою: м. Буча, вул. Революції, 3-Н, вона стала свідком того, як невідома особа керувала транспортним засобом «Мерседес» номерний знак НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння, після чого викликали працівників поліції. По приїзду працівників поліції було встановлено особу громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у її присутності відмовився від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку (ас. 2);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , за змістом яких по приїзду працівників поліції він став свідком того, що 29 серпня 2024 року близько 01.00 год. у м. Буча, вул. Революції, 3-Н, невідома особа керувала транспортним засобом «Мерседес» номерний знак НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. По приїзду працівників поліції було встановлено особу, яка керувала транспортним засобом «Мерседес» номерний знак НОМЕР_1 , громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на запропонований пройти тест на стан наркотичного сп`яніння в лікарні відмовився у його присутності (ас. 4);

- відеозаписом нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського (№ 3, розпочинається 29 серпня 2023 року о 01:32:53 год.) вбачається, що працівник поліції запитує у лікаря швидкої допомоги, чи живий водій, на що лікар швидкої допомоги, що вже привели до тями, спатки хоче. Поліцейський підходить до транспортного засобу та запитує у водія, що трапилось. Водій відповідає, що не знає, мабуть його затримали. На запитання, хто його затримав, водій, яким виявився ОСОБА_1 , відповів, що свідки викликали швидку допомогу. Сторонні особи повідомили, що вимкнули запалювання в автомобілі, яке було заведено. Ключі та документи знаходяться на сидінні в автомобілі. Відбувся наїзд на перешкоду. Водій їхав з роботи, отримав державну допомогу. Працівник поліції підійшов до автомобіля, запитав у водія, чи все у нього у порядку, запитав, звідки він. Водій відповів, що з м. Луганська, де він прописаний. На запитання поліцейського, чи має водій при собі заборонені речі, ОСОБА_1 відповів, що не має, що його десять разів вже оглядали, то швидка допомога, то поліція. Працівники поліції повідомили, що поліції ще не було, оскільки вони тільки що приїхали. ОСОБА_1 просив його відпустити, запитуючи, що він зробив, на що отримав відповідь від працівників поліції, що автомобіль заїхав у будівлю до людей. ОСОБА_1 пропонувалось вийти з автомобіля та самому подивитись на наслідки такого наїзду. Лікар швидкої допомоги повідомила, що вона оформлює документи стосовно водія про перебування його у стані наркотичного сп`яніння. Поліцейський сказав ОСОБА_1 пред`явити документи, а саме: посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_1 надав посвідчення водія, повідомивши, що свідоцтво про реєстрацію мабуть забрали колеги працівників поліції. Поліцейський повідомив, що, окрім них, інших поліцейських не було. ОСОБА_1 відповів: «Вас же викликав хтось». Поліцейський відповів, що їх викликала швидка допомога. Лікар швидкої допомоги у цей час озвучила, що у ОСОБА_1 зіниці очей, як точки, дихання порушене, як при наркотичному сп`янінні, порушена мова тощо. На запитання поліцейського, що у цей день вживав ОСОБА_1 , останній відповів, що сьогодні нічого не вживав. На запитання поліцейського, що саме трапилось, чого приїхала швидка допомога і чого колола йому уколи, ОСОБА_1 відповів, що наїхав на огорожу, яку не бачив. (відеофайл за записом закінчується о 01:37:51 год.).

З наступного відеозапису (№ 2 початок відеозапису 29 серпня 2023 року о 01:37:55 год.) вбачається, що ОСОБА_1 на запитання працівників поліції, коли той останній раз вживав наркотичні засоби, відповів, що сьогодні не вживав і за останні три тижні не пам`ятає, щоб вживав, колись давно пробував. На запитання, чи вживав ОСОБА_1 цього дня наркотичні засоби, відповів, що «ні», цього не пам`ятає. На запитання, чи згоден ОСОБА_1 пройти тест на стан наркотичного сп`яніння, відповів згодою. Працівник поліції повідомив, що для цього треба проїхати до медичного закладу, що знаходиться у м. Буча, здати аналіз крові. ОСОБА_1 на це нічого не відповів. Поліцейський знову запитав, чи погоджується ОСОБА_1 пройти тест на стан наркотичного сп`яніння у лікарні та просив останнього надати чітку відповідь. ОСОБА_1 повідомив, що йому треба порадитись, щоб нічого зайвого не сказати. На запитання інспектора поліції, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікарні у м. Буча, ОСОБА_1 відповів, що наразі нічого проходити не буде, і запитав у працівника поліції, на підставі чого йому потрібно проходити тест для визначення стану наркотичного сп`яніння в лікарні. Поліцейський відповів, що неодноразово повідомляв ОСОБА_1 підстави для проходження такого огляду, що поряд знаходиться швидка допомога, яка постійно коле уколи ОСОБА_1 , у якого постійно йде піна з рота. ОСОБА_1 запропонував поліцейському провести його візуальний огляд. Поліцейський повідомив, що візуально у ОСОБА_1 вбачаються очевидні ознаки наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 відповів, що замерз, оскільки його тримають більше години. Поліцейський запитав, чи буде ОСОБА_1 проходити тест для визначення стану наркотичного сп`яніння у лікарні у АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_1 запитав, на підставі чого проходити. Поліцейський повідомив, що такими підставами є те, що приїхала швидка допомога, яка виявила у нього ( ОСОБА_1 ) ознаки наркотичного сп`яніння; що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, вчинив ДТП, наїхавши на перешкоду, про що ОСОБА_1 сам казав. ОСОБА_1 сказав не знімати його на відеокамеру, на що поліцейський відповів, що бодікамера працює постійно, поліцейські приїхали на виклик. ОСОБА_1 сказав, що він спав в автомобілі. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що у комендантську годину він повинен знаходитись дома. Невідома особа чоловічої статі, яка не зафільмована відеокамерою, каже ОСОБА_1 визнати вину, який заїхав на автомобілі до двору. ОСОБА_1 каже, що може випадково заїхав. Невідома особа каже, що заїхав не випадково, він ( ОСОБА_1 ) тут не проживає; що лікар вколов ОСОБА_1 три уколи, щоб вивести з того стану, у якому перебуває ОСОБА_1 . Повідомив, що водій під`їхав на автомобілі, зупинився, потім різко рушив, під`їхав до паркану та вдарив його, а тепер не хоче визнати свою винуватість (закінчення відеозапису на файлі 29 серпня 2024 року о 01:42:44 год.).

З останнього відеозапису (№ 1, початок відеозапису 29 серпня 2023 року о 01:42:52 год.) вбачається, що працівник поліції пропонує водію проїхати до лікарні у АДРЕСА_2 , для проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 запитує: «А що, швидка не встановила?», на що отримав відповідь від працівника поліції, що швидка встановила, проте поліцейський від себе запитує. ОСОБА_1 запитує, що якщо швидка встановила, то навіщо йому їхати, не бачить у цьому сенсу. Поліцейський запитує у ОСОБА_1 , чи точно він відмовляється проходити огляд, та просить надати чітку відповідь, на що ОСОБА_1 відповів, що не знає, як правильно поступити, він втомився та хоче додому. Поліцейський знову пропонує пройти тест для визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповідає: «Навіщо? Тут вже була швидка, яка зробила тест». На запитання, чи буде ОСОБА_1 проходити тест на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, ОСОБА_1 відповів, що він вже його пройшов, втомився, що швидкій надав всі пояснення, швидка зробила висновок. Поліцейський повідомив, що швидка висновок зробила для себе, поліцейським ніякого висновку не надавала. ОСОБА_1 поінформований поліцейським, що будь-яка нечітка відповідь на питання, чи буде ОСОБА_1 проходити освідування на стан наркотичного сп`яніння, буде розцінена, як відмова від проходження такого огляду. ОСОБА_1 запитував поліцейського, чому він має кудись їхати і здавати аналізи, при тому що швидка все встановила. Поліцейський, з посиланням на законодавство України та Закон України «Про Національну поліцію», вкотре запропонував ОСОБА_1 проїхати до лікарні для освідування на стан наркотичного сп`яніння. Відповідь ОСОБА_1 була наступною: «Звертайтесь до швидкої». На запитання працівника поліції, чи поїде ОСОБА_1 у лікарню, останній відповів, що нікуди не хоче їхати (закінчення відеозапису о 01:47:50 год.) (ас. 7, 8, 9).

За результатами означених подій уповноваженою на те особою складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 334300 від 29 серпня 2023 року, зміст якого у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, окрім іншого, протокол містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій; в ньому вказані ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_1 (звужені зіниці ока, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, нестійка хода) та дії водія щодо відмови від огляду на стан сп`яніння; є вказівка на порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

При цьому, судом першої інстанції в основу своїх висновків обґрунтовано покладені наведені докази, оскільки вони є належними, допустимими та достовірними, здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою.

З огляду на позицію захисника Федака М.Л., який вважав, що опитування поліцейських у даному проваджені не є обов`язковим, апеляційний розгляд провадження проведений у відсутність поліцейських.

Разом з тим, з метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо обставин досліджуваних подій, повного та всебічного розгляду вказаного провадження, в суді апеляційної інстанції в режимі ВКЗ з Ірпінським міським судом Київської області опитана свідок ОСОБА_2 , яка пояснила, що пам`ятає ніч, коли трапились події за участю ОСОБА_1 . Вже була комендантська година, вона спала, коли почула звук автомобіля. Чужі та сторонні особи у цей провулок не заїжджають, тільки вона з чоловіком та сусіди. Бачила сторонній автомобіль, який у метрах 10 стояв від двору з увімкненими сигналами. Вона, сприйнявши, що це приїхали до сусідів, лягла далі спати, проте чула, що мотор у цьому автомобілі продовжував працювати, а потім цей транспортний засіб в`їхав у паркан сусіда. Вона розбудила чоловіка, який підійшов до автомобіля, а повернувшись, сказав викликати швидку допомогу, оскільки водій був без свідомості. По приїзду швидка допомога зробила водієві укол, повідомили, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння та була викликана поліція. У її присутності водію пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте він відмовився. Ще до приїзду швидкої допомоги водій трохи прийшов до тями, проте був кволий. Транспортний засіб врізався у бетонний паркан сусідів. Щодо спричинених збитків пояснити нічого не може, оскільки з цього приводу нічого не знає. Чому вона не зафільмована відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, сказати не може, оскільки не знає. Поліцію на місце викликала швидка допомога, яка дочекалась приїзду працівників поліції. Вона була присутньою, коли приїхала швидка допомога, зробила укол водію та повідомили, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Була свідком того, коли водію запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, також водію запропоновано було вийти з автомобіля, виконати певні дії. Коли водій вийшов з автомобіля, то почав сперечатися з працівниками поліції. Водій все запитував, що трапилось, працівники поліції все йому роз`яснили. Ця ситуація продовжувалась довго, 1-2 години, проте вона з чоловіком не дочекалась кінцевих з`ясування обставин і пішли додому. Працівники поліції опитували її, вона все розказала, прочитала письмові пояснення і підписала. Вона сама надиктовувала працівникам поліції, що треба викладати у її письмових поясненнях, які з її слів були записані вірно, нею прочитані.

17 травня 2024 року у судовому засіданні на початку опитування свідка ОСОБА_3 в режимі ВКЗ з Ірпінським міським судом Київської області та приведення його до присяги надійшло повідомлення про повітряну тривогу на всій території України. Розгляд провадження відкладений на 10 червня 2024 року на 16.00 год. Однак, свідок ОСОБА_3 до Ірпінського міського суду Київської області не з`явився, разом з тим до Київського апеляційного суду надіслав письмові пояснення, які до суду апеляційної інстанції надійшли 4 червня 2024 року.

З власноручно викладених письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що подія трапилась 29 серпня 2023 року на вул. Революції, 3-Н (м. Буча). Приблизно о 24 год. його розбудила дружина ОСОБА_2 та повідомила, що в парапет сусіднього будинку врізався автомобіль. Він вийшов на вулицю та побачив, що в бетонний ганок сусіднього будинку в`їхав автомобіль «Мерседес» номерний знак НОМЕР_2 . Двигун автомобіля працював, вікно водія було відкрито. Підійшовши до автомобіля, він окликнув водія, але водій сидів з закритими очами, важко дихав та на його слова не реагував. Видно було, що зі здоров`ям у нього не гаразд, і вони викликали швидку допомогу. Після приїзду лікарі оглянули водія та сказали, що він у стані наркотичного сп`яніння. Після зроблених водію уколів через деякий час водій почав приходити до тями. Працівники швидкої визвали працівників поліції. Це було приблизно о першій годині ночі. Працівники поліції приїхали хвилин через 20-30. Вони почали опитувати їх з ОСОБА_2 , про що склали відповідні пояснення, які вони підписали «з моїх слів записано вірно» та розписались. На водія склали протокол. Пропонували йому поїхати на медосвідування на стан наркотичного сп`яніння, але водій відповідав неадекватно, від всього відмовлявся. Після цього поліція їх відпустила (ас. 70).

Будь-яких підстав ставити під сумнів об`єктивність пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надані ними як при досліджуваних обставинам на місці події, так і в суді апеляційної інстанції, у суду не має. Не наведено таких і ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Свідок ОСОБА_2 на підтвердження своїх пояснень направила до Київського апеляційного суду відеозапис, сформований 20 травня 2024 року, з якого вбачається, що біля будинку стоїть припаркований автомобіль з увімкнутим двигуном, біля автомобіля перебуває невідома особа чоловічої статі, проте ідентифікувати даний відеозапис до досліджуваних подій не вбачається за можливим за наявною мінімальною інформацією на ньому.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що свідки, залучені працівниками поліції відсутні на відеозаписі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, що, на переконання апелянта, виключає участь таких свідків при складання протоколу про адміністративне правопорушення є неспроможними, оскільки свідки, надавши письмові пояснення, залишили місце події та не були присутніми при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а незафільмування цих свідків відеозаписом не означає, що цих свідків не було при досліджуваних подіях.

Попередження свідків про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання у справах про адміністративні правопорушення положеннями КУпАП не передбачено.

Відсутність у даному провадженні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, на чому акцентують увагу апелянт та сторона захисту, не свідчить про відсутність наїзду транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 на перешкоду та спричинення майнової шкоди, що знайшло своє підтвердження дослідженим відеозаписом та поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Доводи сторони захисту про те, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 за досліджуваними подіями керував автомобілем, є безпідставними та спростовуються, як дослідженим відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 у розмові з працівниками поліції повідомив, що наїхав на огорожу, яку не бачив, так і поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Одночасно, вказаними доказами спростовуються твердження апелянта і у частині того, що відеозаписом не зафіксована його відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Не знайшли свого підтвердження при розгляді справи судом апеляційної інстанції доводи апелянта та його захисника щодо відсутності у матеріалах справи даних про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, за які б його слід було зупинити, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції, на переконання апелянта, він не зобов`язаний був виконувати, а всі складені процесуальні документи щодо нього не можуть бути належними та допустимими доказами його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскількипрацівники поліції прибули на місце події за викликом пересічних громадян, які повідомили, що водій в`їхав у паркан, і дана обставина відповідно до відеозапису не заперечувалось і самим ОСОБА_1 , а, по-друге, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху не згода водія з причинами зупинки, або необізнаність про це, не позбавляє особу, яка керує транспортним засобом, обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі про те, що поліція пропонувала їхати в Бучанську лікарню, протокол про адміністративне правопорушення складений у м. Буча, а тому і направлення повинно бути сформоване до Бучанської лікарні, проте у направленні вказаний інший медичний заклад, як-то Ірпінська міська центральна лікарня, на переконання суду апеляційної інстанції, хоча і заслуговують на увагу, проте не є тим порушенням, яке б могло вплинути на законність прийнятого рішення судом першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не вручалось і не надавалось для ознайомлення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є непереконливими.

Так, огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 9 листопада 2015 року, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно з вказаними нормативними документами, якщо водій погодився на проведення огляду у медичному закладі, він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 розділу ІІ Інструкції від 9 листопада 2015 року). З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 розділу ІІ Інструкції від 9 листопада 2015 року та п. 7 Порядку від 17 грудня 2008 року). Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку, перший примірник якого видається під підпис поліцейському (п.п. 17, 20 розділу ІІІ Інструкції від 9 листопада 2015 року, п. 13 Порядку від 17 грудня 2008 року).

Отже, за змістом даних норм направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння складається не для вручення водію і йому не передається, як помилково вважає апелянт, а складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення цим лікарем огляду особи.

Щодо доводів апеляційної скарги про непроведення працівниками поліції огляду на стан сп`яніння, внаслідок чого і відсутній акт огляду на стан наркотичного сп`яніння, то зазначені доводи є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого огляду на стан наркотичного сп`яніння, а, окрім того, відеозаписом підтверджується перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння лікарем швидкої допомоги.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 правових наслідків відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що, у свою чергу, потягло за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього та безпідставне визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то такі доводи не ґрунтуються на вимогах закону, а, окрім того, особа, яка керує транспортним засобом, повинна знати не тільки свої права відповідно до положень Правил дорожнього руху, а й свої обов`язки, у тому числі й обов`язок, передбачений п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не роз`яснили його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в результаті чого він був позбавлений належним чином оцінити ситуацію та відповідно правильно відреагувати на неї, на увагу не заслуговують, оскільки розуміння зазначених норм закону ОСОБА_1 засвідчив власноручним підписом у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення (ас. 1).

Доводи ОСОБА_1 та його захисника Федака М.Л. про те, що працівники поліції фактично умовили ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, погрожуючи забрати автомобіль, суд апеляційної інстанції вважає голослівними та нічим не підтвердженими.

Посилання в апеляційній скарзі в частині того, що ОСОБА_1 не відсторонювався від керування автомобілем та працівники поліції не здійснили тимчасове затримання транспортного засобу, що, у сукупності з іншими доказами, свідчить про невідповідність дій поліцейських з процедурою оформлення адмінматеріалів, не ґрунтуються на положеннях ст. 265-2 КУпАП, за якими стаття 130 КУпАП не входить до переліку статей цього Кодексу, за порушення яких працівник уповноваженого підрозділу тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги в частині неповноти відеозапису досліджуваних подій, оскільки обсяг наданого суду відеозапису, на якому зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та перебіг подій за участі ОСОБА_1 , є достатнім для їх оцінки в контексті диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не свідчать про недопустимість такого доказу.

Самі ж дії працівників поліції по факту складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 чи його захисником не оскаржувалися, як і не містять таких даних матеріали справи.

Некоректність або/чи неточність зазначення часу вчинення адміністративного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення, як і відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення інформації про технічний пристрій/засіб, яким здійснювався відеозапис, його серія та номер, не є тими порушеннями, які б могли вплинути на законність прийнятого рішення судом першої інстанції. Окрім того, такі відомості зафіксовані на самому відеозаписі.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, викладених у постанові.

Отже, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили позицію сторони захисту про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки судді місцевого суду в постанові від 19 березня 2024 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає передбачених законом підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва