Справа № 127/5860/24
Провадження № 33/801/303/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Стьоби Юрія Миколайовича,

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стьоби Юрія Миколайовича

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 0005432 від 26 січня 2024 року ОСОБА_1 26 січня 2024 року о 02:50 год. на площі Перемоги, 1 в м. Вінниця здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів в режимі «таксі» на автомобілі марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, та одержання ліцензії на цей вид діяльності, відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17 000,00 грн. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Стьоба Ю. М., посилаючись на істотні порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції безпідставно відхилив і не надав оцінки поясненням ОСОБА_1 про те, що він не здійснював перевезення пасажирів за плату, оскільки в салоні його автомобіля знаходились: його сестра ОСОБА_2 , її чоловік ОСОБА_3 та їх знайома, які попросили забрати їх, оскільки після 00:00 год таксі не працює. Захисник вважає, що достатніх, допустимих та достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Стьоба Ю. М. апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його захисника адвоката Стьоби Ю. М, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

В оскаржуваній постанові зазначено, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення № 0005432 від 26 січня 2024 року, роздруківкою фото, а також оглянутим в судовому засіданні відеозаписом. Обидва свідки, які були допитані в судовому засіданні та є родичами ОСОБА_1 дали аналогічні пояснення, в яких стверджували, що ОСОБА_1 пасажирськими перевезеннями в режимі «таксі» не займався. Однак такі пояснення свідків спростовують відеозаписом, наявним в справі з якого вбачається, що на місці зупинки ОСОБА_1 не заперечував, що займався перевезенням пасажирів та хотів таким чином заробити гроші. Враховуючи, що свідки є родичами ОСОБА_1 , суд ставить їх пояснення під сумнів і до уваги не бере.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

При апеляційному розгляді встановлено, що 26 січня 2024 року Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення № 0005432 про те, що 26 січня 2024 року об 02 год. 50 хв. в на площі Перемоги, 1 в м. Вінниця ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів в режимі «таксі» на автомобілі марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, та одержання ліцензії на цей вид діяльності (а. с. 1).

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та містить виклад суті вчиненого правопорушення і є джерелом доказової інформації про події правопорушення і особу, яка його вчинила.

За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відтак, диспозиція зазначеної статті містить 3 окремих форми вчинення даного адміністративного правопорушення, які, в тому числі, можуть бути пов`язані між собою, а саме:

- провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності;

- провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії;

- провадження господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Даний Закон поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. Водночас, ч. 3 ст. 9 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними та такими що суперечать матеріалам справи виходячи з наступного.

З дослідженого відеозапису з нагрудної бодікамери працівника поліції встановлено, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 повідомив, що здійснює пасажирські перевезення в режимі «таксі» оскільки знайти іншу роботу не може, а вчиняє такі дії здебільшого у нічний час оскільки вдень замовлень мало і з них нічого не заробиш. Протягом усього спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту регулярного здійснення ним пасажирських перевезень, просив пожаліти і відпустити, пропонував «якось інакше вирішити питання».

Така поведінка ОСОБА_1 свідчить про визнання своєї вини на момент зупинки транспортного засобу та стійке бажання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Проте, ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо змісту протоколу не висловлював, скористатися своїм правом на надання пояснень у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» бажання не виявив, заперечень щодо факту здійснення пасажирський перевезень не зазначив.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стьоби Юрія Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська