ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Пустовойт Т.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Володимирського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 02.06.2024 року о 14 год. 45 хв., за адресою вул. Устилузька, 143 в м. Володимирі Волинської області, ОСОБА_1 здійснила продаж з рук тютюнових виробів, а саме: 40 блоків (400) пачок тютюнових виробів марки "Ritm", без ліцензії та без акцизник марок, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні не визнала, заперечила продаж нею вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення цигарок.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши зібрані у справі письмові докази, приходжу до висновку, що провадження у справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.156 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 156 КУпАП відповідальність за даною нормою настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку та тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із протоколу серії ВАВ № 901019 від 02.06.2024, ОСОБА_1 , 02.06.2024 року о 14 год. 45 хв., за адресою АДРЕСА_2 , здійснила продаж з рук тютюнових виробів, а саме: 40 блоків (400) пачок тютюнових виробів марки "Ritm", без ліцензії та без акцизник марок, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, є факт реалізації, тобто торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести факт продажу з рук алкоголю, цигарок, тощо.

Однак органом, що склав адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 ,, не надано жодних доказів на підтвердження того, що остання у вказаний у протоколі день та час продала з рук зазначені в протоколі цигарки.

Крім цього, не надано суду також належних, допустимих, достатніх доказів (фото, відео, аудіо фіксацію), що ОСОБА_1 реалізувала у зазначений у протоколі час та дату вказані цигарки.

Суддя зазначає, що подія адміністративного правопорушення та винність особи у його вчиненні доводиться доказами, вичерпний перелік джерел яких наведений у ст. 251 КУпАП, однак, на переконання судді, матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченогоих ч. 1 ст. 156 КУпАП. При цьому, суддя вважає, що наявність лише одного рапорта працівників поліції є не достатнім для притягнення особи до відповідальності із урахуванням того, що як у кримінальному процесі, так і у процесі у справах про адміністративні правопорушення діє принцип змагальності сторін та забезпечення доведеності вини, а сукупність доказів повинна оцінюватись з точки зору їх достатності та взаємозв`язку. За відсутності сукупності доказів є неможливим визнання доведеності вини у вчиненні відповідного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом«поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований уп.43рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008р.у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Судова практика свідчить, що у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положення ч.2 ст.7 КУпАП вказують на те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За таких умов сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може бути беззаперечним доказом його вини в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких належних та об`єктивних, достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП до протоколу долучено не було та в судових засіданнях не представлено.

Таким чином, розглядом справи в суді встановлено, що обставини, які були викладені у протоколі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не знайшли свого підтвердження та не доводяться жодними належними та допустимими доказами.

Згідно зст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2ст. 62 Конституції Україниніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, вважаю, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Оскільки речі, котрі вилучені відповідно до протоколу від 02.06.2024, не були предметом реалізації, тому їх слід повернути ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.7, ст.10, ч. 1 ст.156, ст.247, ст.278, ст.280, ст.283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Речі, а саме: 40 блоків (400) пачок тютюнових виробів марки "Ritm", без ліцензії та без акцизник марок, котрі вилучені відповідно до протоколу серії ВАВ № 901019 від 02.06.2024 - повернути ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Тетяна ПУСТОВОЙТ