Справа № 605/515/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2024 рокум.Підгайці

Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від СПД №2 (м.Підгайці) відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, не працюючого, проживаючого в

АДРЕСА_1

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ№732676 від 09 листопада 2024 року, громадянин ОСОБА_1 у вищевказаний день близько 12 год. 30 хв., за місцем свого проживання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме виражався в її сторону нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив вимоги ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав. Вказав, що нецензурними словами потерпілу не ображав та не погрожував фізичною розправою.

Також попередньо подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, у якому вказав, що повністю заперечує правопорушення. Зазначив, що пояснення, які дані його дружиною є неправдивими та викривленими нею. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ним даного правопорушення, окрім єдиного пояснення дружини. Пояснив, що дружина спровокувала сварку по телефону та вирішила приїхати в село за місцем його проживання за автомобілем, при цьому перебувала в стані емоційного збудження та вимагала ключі від автомобіля, однак він побоюючись за можливі негативні наслідки керування у такому стані заперечував цьому, через що виникла сварка. Вказав, що автомобіль придбаний за кошти під час перебування у шлюбі, а тому це є сумісна власність.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що у вищевказаний день та час вона разом зі своєю мамою ОСОБА_3 та 9-ти річною дочкою приїхала до ОСОБА_1 додому, щоб забрати свій автомобіль, перед цим за тиждень попередивши про це останнього. Коли вони приїхали до господарства ОСОБА_1 , його не було вдома, а коли вона зателефонувала до нього, то той почав ображати її нецензурними словами та погрожувати фізичною розправою. Коли ОСОБА_1 приїхав додому, він відмовився віддавати їй автомобіль, оскільки, як вказував, автомобіль він у неї купив. Під час скандалу, ОСОБА_1 в присутності дитини виражався до неї та її матері нецензурними словами та погрожував їм фізичною розправою, виганяв із подвір`я. Злякавшись, вона разом з мамою та дочкою вийшли з господарства ОСОБА_1 , при цьому вона зателефонувала до поліції. По приїзду працівників поліції, ОСОБА_1 вже не було вдома, а автомобіль забрали за допомогою евакуатора. Ключі від автомобіля та техпаспорт ОСОБА_1 відмовився віддавати, у зв`язку з чим вона змушена була виготовити новий ключ. Також зазначила, що автомобіль належить їй та придбаний за її кошти ще до шлюбу, а саме в 2006 році, а одружились вони 02 липня 2015 року.

Окрім цього ОСОБА_2 в судовому засіданні відтворила аудіозапис розмови їхньої дочки з ОСОБА_1 , на якій дочка просила батька віддати ключі від автомобіля, оскільки мамі необхідний він для того, щоб возити її до лікарів, так як вона хворіє, однак батько категорично відмовився та сказав дочці не влізати в конфлікт.

Правдивість даного аудіозапису не було заперечено в судовому засіданні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила обставини, які пояснила її дочка ОСОБА_2 , вказала, що ОСОБА_1 ображав її та ОСОБА_2 нецензурними словами в присутності 9-ти річної дочки, при цьому погрожував їм фізичною розправою.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

На підтвердження вини ОСОБА_1 працівниками поліції до матеріалів справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, додано письмові пояснення потерпілої.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 виклала схожі за своєю суттю пояснення, які надала в судовому засіданні.

Пояснення ОСОБА_1 , які дані ним в судовому засіданні та викладені в письмових поясненнях містять суттєві розбіжності, зокрема в письмових поясненнях ОСОБА_1 вказує, що автомобіль куплений в шлюбі, а в судовому засіданні визнав, що автомобіль куплений його дружиною ще до шлюбу. Також в письмових поясненнях зазначив, що не віддавав автомобіль дружині, оскільки переживав за негативні наслідки, які вона могла б спричинити керуючи таким автомобілем в стривоженому стані, хоча в судовому засіданні зазначив, що він згідний був віддати його.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 купив автомобіль у ОСОБА_2 ним не додано, при цьому даний факт категорично заперечила потерпіла.

Таким чином, суд ставить під сумнів правдивість наданих ОСОБА_1 пояснень, які є плутаними і непослідовними та оцінює їх критично, вважає, що вони дані з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Пояснення ОСОБА_1 дані ним в судовому засіданні та викладені у клопотанні про закриття адміністративного провадження повністю спростовані матеріалами справи та поясненнями потерпілої і свідка, даними ними в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, враховуючи ступінь тяжкості та характер скоєного правопорушення, особу винного, обставини, передбачені ст.ст.33-35 КУпАП, вважає, що слід притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП і відповідно до санкції статті накласти на нього адміністративне стягнення, у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 33-35, 173-2 ч.1, 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в доход держави 605,60 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц