П ОС ТА НО ВА

І МЕ НЕ М У К РА ЇН И

Справа № 757/9593/24-п Головуючий у І інстанції: Гречана С.І.

Провадження №33/824/2219/2024

09 травня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, на постанову Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року,-

В СТАНОВИВ:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП , ст. 124 КУпАП та призначити стягнення:

- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі ст. 36 КУпАП визначено ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 а - адвокат Олянюк В.Л., подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що до початку розгляду справи захисником було подане клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із участю в іншому судовому засіданні, однак суд першої інстанції порушив вимоги ст.268 КУпАП та розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, чим істотно порушив право ОСОБА_1 на захист в контексті права особи на справедливий суд, оскільки останній не мав змоги постати перед судом, заявляти клопотання, просити про допит свідків.

Додатково зазначає, з відеозапису обставин події вбачається що, поліцейські спілкуються з власником автомобіля, який пробив колесо. При цьому жодного пояснення з приводу керування автомобілем ОСОБА_1 не надав, факт керування послідовно заперечував. Жодного доказу того, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом матеріали справи не містять.

Звертає увагу, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення механічні пошкодження отримав тільки транспортний засіб, належний ОСОБА_1 .. Відомостей про настання інших наслідків за статтею 124 КУпАП у виді пошкодження інших транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна в протоколі не вказано, а тому в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконферензв`язку захисник ОСОБА_1 - адвокат Олянюк В. Л. підтримав доводи апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.І ст. 130 КУпАП в повному обсязі підтверджена

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №729031 від 14.02.2024 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VolkswagenGolf» д.н.з. НОМЕР_1 став учасником ДТП, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія, за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest7510», результат огляду позитивний 1,64%о, (тест 1155), чим порушив п.2.9 ПЛР України;

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №729032 від 14.02.2024 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «VolkswagenGolf» д.н.з. НОМЕР_1 не дотримався безпечного інтервалу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що районний суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, тим самим порушив вимоги ст. 268 КУпАП, апеляційний суд доходить наступного.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 та його захисник дійсно не були присутніми в судовому засіданні суду першої інстанції. Між тим, про час та місце розгляду справи останній був повідомлений заздалегідь належним чином, що підтверджується судовою повісткою та довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.17).

Крім того, в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи 11.03.2024 року, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про розгляд справи 13.03.2024 року.

Будь-яких заяв чи клопотань про неможливість участі у розгляді справи ОСОБА_1 або його представника, матеріали справи, не містять.

При цьому Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав свою увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1 ст. 268 КУпАП, не є абсолютним.

Одночасно апеляційним судом, права передбачені ст. 268 КУпАП, були поновлені ОСОБА_1 шляхом виклику останнього та його захисника до суду апеляційної інстанції. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням осіб і апелянт реалізував зазначені права при апеляційному розгляді.

Інтереси ОСОБА_1 були представлені професійним захисником на підставі договору про надання правової допомоги від 29.02.2024 року, і жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи адвокатом Олянюк В.Л. не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про дотримання прав і свобод працівниками поліції під час події.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а такожстатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі держави.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9а , 13.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання скаржника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводівапеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, на постанову Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року - залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус