Справа № 504/4323/24
Номер провадження 3/504/2516/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2024с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Сафарова А.Ф., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП в Одеській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не зазначено, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 130 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2024 поліцейським 1 взводу 8 роти 1 батальйону полку УПП в Одеській області ДПП Богуславенком В.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 140235, згідно якого 26.09.2024 о 08:44 год. за адресою: траса М-15 Одеса Мелітополь, 21-й км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Camry, н/з НОМЕР_2 у стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку у спеціалізованому медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком лікаря-нарколога від 29.09.2024 № 003002. Правопорушення вчинив повторно протягом року, згідно протоколу ЕПР1 105892 за чт. 130 ч.1 КУпАП, рішення від 18.09.2024 Малиновського районного суду м. Одеси. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а «Правил дорожнього руху» України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання 30.10.2024 ОСОБА_1 не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується особистим підписом у протоколі про адміністративне правопорушення. Судову повістку про виклик до суду в судове засідання, призначене на 18.12.2024 було скеровано за вказаною у матеріалах справи адресою місця проживання, яка повернулася до суду без вручення із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як зазначено вище, судом вживалися заходи для повідомлення правопорушника ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи або будь які інші, до суду не надходили.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи, що судом були вчинені всі необхідні заходи, спрямовані на забезпечення участі особи, що притягається до відповідальності в судовому розгляді, у відповідності до положень ст. 268 КУпАП, справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя дійшов такого висновку.

Факт скоєння адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_1 в його вчиненні підтверджуються:

- протоколом про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 140235 від 30.09.2024;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 003002 від 29.09.2024, згідно якого ОСОБА_1 перебував в наркотичному сп`янінні;

- змістом довідки, складеної старшим інспектором ВАП УПП в Одеській області М. Бойко, зі змісту якої встановлено факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2024 № 521/13110/24 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік;

- відеозаписами, що містяться на компакт-дисках в матеріалах справи, за результатом дослідження яких знайшли підтвердження обставини вчинення адміністративного правопорушення, зокрема підтверджено зупинку транспортного засобу на стаціонарному блокпості. Факт керуванням вказаним у протоколі транспортним засобом ОСОБА_1 не спростовувався. Було проведено поверхневий огляд багажника, бардачка транспортного засобу. В подальшому водієві було повідомлено про виявлення ознак наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд у медичній установі, на що ОСОБА_1 погодився. На нагрудну камеру зафіксовано прямування до медичної установи. Фіксації моменту проходження огляду водія у медичній установі не надано, однак наявна відеофіксація від 30.09.2024, де ОСОБА_1 було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол за ч.2 ст. 130 КУпАП за результатом встановлення стану наркотичного сп`яніння згідно висновку та наявності відомостей щодо накладення адміністративного стягнення протягом року за ч.1 ст. 130 КУпАП постановою Малиновського районного суду. Зазначені обставини не спростовано.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським 1 взводу 8 роти 1 батальйону полку УПП в Одеській області ДПП Богуславенком В.М. дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст. 130 КУпАП та на підтвердження повторності вчинення правопорушення долучено довідку про накладення адміністративного стягнення постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2024 № 521/13110/24.

Диспозиція ч. 2 ст.130 КУпАП передбачає "повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті".

Повторність правопорушення це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

За результатом перегляду публічної інформації офіційного веб-порталу «Судова влада України» встановлено, що постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2024 № 521/13110/24 набула чинності 01.10.2024.

Відтак, на момент виявлення особи з ознаками наркотичного сп`яніння, направлення на проходження огляду з метою встановлення стану сп`яніння та подальшого складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 140235 від 30.09.2024 підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП не встановлено.

Враховуючи викладене, з матеріалів справи встановлено, що на момент скоєння адміністративного правопорушення, що ставиться у провину ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП, у діях останнього не встановлено повторність протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою УПП в Одеській області невірно було кваліфіковано дії гр. ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим, у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння. Вина ОСОБА_1 , у вчинені вказаного порушення є доведеною, кваліфікація дій за ч.1 ст. 130 КУпАП є доведеною.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин, що мали місце під час вчинення адміністративних правопорушень та після такого не встановлено.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважає необхідним застосувати до останнього адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 25, 27, 33-35, 40-1, 130, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з приписами ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

З реквізитами для сплати штрафу та судового збору можна ознайомитись за посиланнями на офіційний веб портал «Судова влада України» https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/ .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова