Справа № 496/7786/24
Провадження № 3/496/4486/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Шаньшина М.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працевлаштованого експедитором в ТОВ «Арома плюс», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2024 року о 05.10 на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» 452 км + 800 м, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renaul Master д.н.з. НОМЕР_1 надавав послуги перевезення п`яти пасажирів в режимі нерегулярних перевезень на комерційній основі за плату 700 гривень без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на право провадження господарської діяльності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України та він вказав, що з протоколом не згоден. При цьому пояснив, що 16.11.2024 року їхав до м. Одеса зі своєю родиною на святкування, чотири людини, які були в салоні автомобіля мають одне прізвище, тож в перевезенні цих людей не було комерційної основи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі статтею 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Із змісту ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Отже диспозиція вказаної норми є бланкетною, а об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З огляду на зазначене, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 164 ч.1 КУпАП при встановленні об`єктивної сторони складу правопорушення, яке полягає у провадженні господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду, з`ясуванню підлягають як факти здійснення провадження господарської діяльності (виконання робіт чи надання послуг, тощо) особою без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, так і факти систематичності такої діяльності (три і більше разів) її самостійність, ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності.

Із змісту ст. 251 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Посадова особа, складаючи протокол про адміністративне правопорушення та вважаючи встановленим факт, що ОСОБА_1 , здійснюючи перевезення пасажирів, без отримання ліцензії як суб`єкта господарювання, мав встановити, чи підпадає ця діяльність під поняття господарської (підприємницької), а саме чи була вона як безпосередньою, самостійною на власний ризик з метою отримання прибутку, так і систематичною.

Відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обов`язки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів (далі - Правила). Відповідно до пункту 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись суб`єктом господарювання.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обов`язковою умовою належного перевезення пасажирів є ліцензійний документ на право перевезення пасажирів, який повинен оформлюватись суб`єктом господарювання.

Відповідно до роз`яснень наданих у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

З пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні та на дослідженому відеозаписі встановлено, що будь-яких послуг по перевезенню пасажирів 16.11.2024 року він не надавав, будь яких коштів він не отримував.

Судом встановлено, що в матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів як суб`єкт господарювання, а саме - відсутні жодні посилання на чисельність конкретних перевезень, отримання плати без наявності відповідних документів на право здійснення перевезень пасажирів, вчинених даною особою.

Зазначене вище не дає змоги встановити об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , 16.11.2024 року провадив господарську діяльність та здійснював перевезення пасажирів, а тому останній не може нести відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Інші належні та допустимі докази, які б засвідчували обставину вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП в матеріалах справи відсутні, тому суд прийшов до переконання, що інспектор, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримано вимог щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи та передчасно прийшов до висновку щодо порушення ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» з боку останнього.

Суд не приймає до уваги фотоматеріали, долучені до матеріалів справи, оскільки вони не свідчать про надання ОСОБА_1 даних послуг.

Отже, будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 займається господарською діяльністю у матеріалах адміністративної справи немає і у суді таких доказів не здобуто.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За встановлених під час судового розгляду обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36, 164, 284, 287, 288 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Шаньшина