Справа № 588/382/24
Провадження № 3/588/144/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Огієнко О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харків, громадянку України, з неповною загальною середньою освітою, заміжню, не працюючу, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Тростянецьким РС УДМС України в Сумській області 10.11.2015,

за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як учасник освітнього процесу, під час спілкування зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у с. Боромля Охтирського району Сумської області, систематично вчиняла дії, що полягають у психологічному насильстві із застосуванням електронних комунікацій, які виражалися у приниженні словесними образами під час листування у грудні 2023 року, цькуванні, поширенні образливих чуток у липні 2023 року, чим могла бути заподіяна психічна шкода здоров`ю дитини. Однак малолітня ОСОБА_2 не досягла шістнадцятирічного віку, тому до відповідальності за вчинене притягується її мати ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у скоєнні зазначеного правопорушення не визнала та пояснила, що між її донькою та ОСОБА_3 був конфлікт, але не було булінгу. Донька відповідала на образи ОСОБА_4 . Останній конфлікт був у грудні 2023 року. З дитиною вона провела бесіду з цього приводу.

Захисник Сумцов Є.С. вказав на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено за вчинення малолітньою ОСОБА_2 правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, тоді як суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути осудна фізична особа, якій на момент вчинення адміністративного правопорушення виповнилося 16 років, тому вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП. Також захисник звернув увагу на те, що між дітьми був конфлікт, не встановлено вини саме малолітньої ОСОБА_2 , а також закінчився строк накладення адміністративного стягнення. Тому захисник просив закрити провадження у справі.

Допитана у судовому засіданні поліцейський ОСОБА_5 пояснила, що надійшло звернення з Боромлянського ліцею про те, що було вчинено булінг. Вона виїхала до Боромлянського ліцею та провела бесіду з директором, заступником з виховної роботи, класними керівниками ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , з дівчатами та їхніми батьками. Під час спілкування з ОСОБА_7 з`ясовували питання з приводу булінгу. Дитина розповідала як знімали відео та в кадр попала ОСОБА_8 після чого пред`явили претензії останній щодо того, що ОСОБА_9 там ходить та чого попала в кадр. Дитина підтвердила, що відносно ОСОБА_9 вчинялося приниження. У телеграмканалі було два чати, де були різні діти та велася переписка. Був чат ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ще однієї особи, яку не вдалося встановити. В цьому чаті переписка велася з приводу ОСОБА_9 . Мати ОСОБА_2 прочитала цей чат та почала плакати. Вона запитала у ОСОБА_10 чи дійсно вона це писала і та підтвердила цей факт. Після цього вона запитала, що було причиною такої поведінки та отримала відповідь, що ОСОБА_8 провокувала їх, але як саме не змогла пояснити. Опитувала дві сторони, склала протокол відносно матері, так як дитина не досягла 16 років.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, поліцейського, покази потерпілої та законного представника малолітньої потерпілої, покази свідків дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за обставин, установлених судом, підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 190719 від 26.02.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; зверненням ліцею Боромлянської сільської ради до відділення поліції; заявою ОСОБА_11 до директора ліцею Боромлянської сільської ради; письмовими поясненнями ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколом засідання комісії, що забезпечує створення у ліцеї Боромлянської сільської ради безпечного освітнього середовища, вільного від насильства та боулінгу (цькування); протоколом індивідуальної психологічної діагностики ОСОБА_3 ; скрін-шотами переписки в соціальних мережах (а.с. 3-41).

Також факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 за обставин, установлених судом, підтверджується показами допитаних у судовому засіданні потерпілої, законного представника малолітньої потерпілої та свідків.

Зокрема малолітня потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що вона товаришувала з ОСОБА_16 та потім вони перестали спілкуватися. ОСОБА_17 почала спілкуватися із ОСОБА_18 та розповідати про неї всякі погані речі. Також ОСОБА_19 почала товаришувати з дівчиною на ім`я ОСОБА_20 . Вони створювали в телеграмканалі групи і додавали її. Погані фото з її участю вони ставили на аватарку в групах, говорили про неї, що вона не миється та від неї погано пахне, ображали нецензурними словами у групах в додатку «Телеграм», погрожували. На заняттях з волейболу в неї кидали м`ячем. ОСОБА_21 також була в цій групі. Їй казали, щоб вона не приходила на волейбол, бо вони розіб`ють їй обличчя, що вона не може за себе постояти, а лиш скаржиться матері. Обробляли фотошопом її фото та викладали в соцмережах. Надсилали багато повідомлень у телеграм каналі з нецензурними словами відносно неї. Вважає, що такими повідомленнями вони хотіли її змусити почуватися приниженою. Після цього з нею припинили спілкування деякі знайомі. З осені 2022 року вона перестала спілкуватися з ОСОБА_22 . ОСОБА_2 у своєму телеграм каналі часто їй погрожувала, майже кожного дня у січні-лютому 2024 року. Вони навмисно туди її добавили, але вона не могла нічого відповісти так як ОСОБА_19 заблокувала таку можливість. У цій групі було близько 15 осіб. Коли вона приходила на волейбол, то намагалася не пересікатися із цими дівчатами, бо боялася. Був випадок, коли вони грали, то ОСОБА_23 її вдарила та відштовхнула від себе, і з цього часу вона почала ходити з ОСОБА_24 , але після цього їй стали ще сильніше погрожувати та казати, що вона не може за себе постояти.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 пояснила, що її донька ОСОБА_3 товаришувала з ОСОБА_22 . Потім ОСОБА_17 перейшла в компанію до ОСОБА_10 і вони почали ображати її дитину ОСОБА_9 різними словами. Рік тому, ОСОБА_9 пішла на дитячий майданчик та її почали знімати на камеру. Вона підійшла до ОСОБА_25 та ОСОБА_10 і запитала навіщо вони знімають. Після того почалися переписки, було цькування. Дитина їй нічого не казала. Також була третя особа під іменем ОСОБА_26 , яка спонукала дитину до самогубства. Це продовжувалося майже рік. Останнє повідомлення було у лютому 2024 року. Вона дізналася про це від матері дівчинки, яка була в цій групі. З телефону дитини вона скопіювала повідомлення в соцмережах та повідомила у службу у справах дітей, поліцію та школу. На даний час донька відмовляється навчатися у школі в с. Боромля. Дитина перебуває у бабусі та вирішується питання подальшого навчання доньки. Особа на ім`я ОСОБА_26 не з с. Боромля, хто це вона не знає, але ця особа захищає ОСОБА_27 . У телеграм каналі, який підписаний нецензурними словами, дівчата добавили її дитину ОСОБА_9 та стали ображати. ОСОБА_17 копіювала фото ОСОБА_9 , підставляли хлопців і викладали це фото в інтернет. Також були повідомлення у соціальній мережі та зневажливі погляди, коли донька ходила на волейбол наприкінці 2023 року та початку 2024 року. У лютому 2024 року дитина припинила ходити на волейбол.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що її донька ОСОБА_28 розповіла про її знайому ОСОБА_29 , що відносно останньої здійснюється словесний тиск. ЇЇ доньці надіслала ОСОБА_8 повідомлення, в яких були словесні письмові образи на адресу ОСОБА_9 . Вони заспокоїли ОСОБА_9 та домовилися, що після волейболу прийдуть до них та разом поспілкуються. Після того як вони обговорили втрьох, то вирішили поговорити з матір`ю ОСОБА_30 . У переписці було видно від кого пересилалися повідомлення, а також були голосові повідомлення.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_31 погрожували та ображали. Це здійснювала ОСОБА_19 . ОСОБА_9 скидала скріншоти з переписки. Також вона особисто чула два чи три рази образливі слова від ОСОБА_32 та ОСОБА_6 на адресу ОСОБА_4 . Це були нецензурні слова. У переписці також були погрози, що ОСОБА_9 вдарять, як побачать.

Вказані докази є належними, допустимими, такими, що узгоджуються між собою, доповнюють одне одного та є та достатніми, оскільки у своїй сукупності прямо підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, вважаю доведеним факт вчинення малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , булінгу (цькування), внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю останньої.

Відповідальність за вчинення булінгу (цькування) учасника освітнього процесу передбачена положеннями ст. 173-4 КУпАП.

Зокрема ч. 1 ст. 173-4 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Також частиною 3 статті 173-4 КУпАП передбачено відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, в разі вчинення малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років діяння, передбаченого частиною першою цієї статті.

Отже чинним законодавством розмежовано відповідальність за вчинення булінгу за суб`єктним складом правопорушення.

Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Таким чином вважаю, що ОСОБА_1 не може бути притягнута до відповідальності за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, оскільки даною нормою передбачено відповідальність особи, яка вчинила дане правопорушення, тобто є суб`єктом правопорушення.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що вчинення булінгу малолітньою дочкою ОСОБА_1 утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Враховуючи, що у чинному КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 1 ст. 173-4 КУпАП на ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Перекваліфікація адміністративного правопорушення не погіршує становище ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих у протоколі.

Відповідно до частини 2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Згідно з пунктом 7 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень ч. 4 ст. 38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально, зокрема, шляхом ототожнення моменту виявлення правопорушення з моментом складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, у справі «Волков проти України», рішення від 09 січня 2013 року, Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень».

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Разом з тим, сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, діяння за які притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 були вчинені дочкою останньої ОСОБА_2 у липні та грудні 2023 року.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшов на розгляд суду 01.03.2024, суду з об`єктивних причин не вдалося всебічно, об`єктивно і повно з`ясування всі обставини, які мають значення для вирішення справи до закінчення строку встановленого ч. 4 ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, оскільки на час ухвалення цієї постанови з моменту вчинення адміністративного правопорушення минуло більше трьох місяців, тому відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП провадження у цій адміністративній справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 33, 34, 40-1, 173-4, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

На підставі пункту 7 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено та оголошено 01 травня 2024 року.

Суддя О. О. Огієнко