Справа № 297/1128/24

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Берегове

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Фейір О. О., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Берегове, мешканця АДРЕСА_1 , із вищою освітою, не працюючого, інваліда ІІІ групи, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, громадянина України,

за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №148271 від 25 лютого 2024 року, 25 лютого 2024 року, близько 00:05 год., прикордонним нарядом "Контрольний пост" на напрямку 187 прикордонного знаку, на околиці населеного пункту Яноші (територія Великобийганської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), в межах контрольованого прикордонного району, на відстані близько 4000 метрів від лінії державного кордону України, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався в транспортному засобі марки "Audi", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на вимогу військовослужбовців ДПСУ пред`явити документи, що посвідчують особу в злісні формі відмовився.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 25.02.2024 приблизно о 22:00 годині він разом з сім`єю повертався додому в с. Бадалово з м. Ужгород. На контрольному пості, що розташований між населеними пунктами с. Гать - с. Яноші Берегівського району, його зупинили працівники прикордонної служби, та запропонували пред`явити документи, на що він надав їм всі необхідні документи, після чого наказали припаркувати транспортний засіб на узбіччя для перевірки, де він став очікувати. Протягом тривалого часу до нього ніхто не підходив, причину його зупинки ніхто не повідомляв. Через деякий час він звернувся до працівників прикордонної служби з проханням відпустити його, однак ніхто не звертав на таке увагу, в той час коли у нього в машині знаходилася вагітна дружина та маленька дитина. Додав, що після приїзду інших працівників йому запропонували поїхати на КПП "Лужанка", на що він відмовився. Після того, як йому стало погано, оскільки у нього піднявся тиск, він викликав адвоката, після чого його було доставлено до лікарні. Як пізніше стало йому відомо, працівники прикордонної служби відносно нього склали протокол про адміністративне затримання, а також протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП. Дані проколи він не бачив і не підписував, оскільки такі для ознайомлення йому не давали. Вважав, що жодних протиправних дій не вчиняв.

Разом з тим, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав до суду письмове пояснення по справі (а.с. 9-10).

Захисник Попович О.О. вважав, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутній склад адміністратвного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП України передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладений на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП .

Так, диспозиція ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, -

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №148271 від 25 лютого 2024 року вбачається, що 25 лютого 2024 року, близько 00:05 год., прикордонним нарядом в межах контрольованого прикордонного району, на відстані близько 4000 метрів від лінії державного кордону України, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який рухався на транспортному засобі, та на вимогу військовослужбовців ДПСУ пред`явити документи, що посвідчують особу в злісні формі відмовився (а.с. 3).

Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо дій особи, яка притягається до адміністратвиної відповідальності ОСОБА_1 , які вказували б на злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

Разом з тим, вважаю, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дані ним в ході судового розгляду справи є такими, що заслуговують на увагу.

А тому, приходжу до висновку, що обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №148271 від 25 лютого 2024 року не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Разом з тим, сам же протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №148271 від 25 лютого 2024 року не може бути покладений в основу доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 злісної непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

Вищевикладене свідчить про відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ст. 7 ч.1 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 185-10, 247, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Олександр ФЕЙІР