Номер провадження: 33/813/1645/24
Номер справи місцевого суду: 522/4247/24
Головуючий у першій інстанції Циб І.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, буз учасників справи, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника Румянцева Олександра Геннадійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2024 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, не працююча, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень). Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

05.03.2024 року, о 14 год. 10 хв., в м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 24, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «LAND ROVER EVOQUE», державний номерний знак (далі - д.н.з) НОМЕР_1 під час здійснення перестроювання, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху, здійснила зіткнення з транспортним засобом «RENALUT CLIO SYMBOL», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2024 року і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.33-34).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, представник ОСОБА_1 адвокат Румянцев О.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2024 року провадження у справі закрити з підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП .

Доводи апеляційної скарги були обґрунтовані наступними обставинами:

1.Суд першої інстанції не надав оцінки доводам сторони захисту, як і схемі ДТП.

2.В ході допиту ОСОБА_2 в якості потерпілої в даному проваджені, було встановлено, що вона рухалась в крайньому правому положенні на дорозі, що також узгоджується з показаннями ОСОБА_1 .

3.Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших належних, допустимих та достовірних доказів, не може слугувати достатнім доказом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у скоєнні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, повністю підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 851823 (а.с.1);

- схемою місця ДТП (а.с.2);

- поясненнями учасників пригоди (а.с.3-4).

Однак, з такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.03.2024 року., о 14 год. 10 хв., в м. Одеса, по вул. Велика Арнаутська 24, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «LAND ROVER EVOQUE», д.н.з. НОМЕР_3 ,під час здійснювання перестроювання, не переконавшись, що це буде безпечним, здійснила зіткнення з транспортним засобом «RENALUT CLIO SYMBOL», д.н.з НОМЕР_2 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серіїААД № 851823 від 05.03.2024 року своїми діями ОСОБА_1 , порушила вимоги 10.1 та п. 10.3 Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що передбаченавідповідальність за ст. 124 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктами правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається у порушенні учасниками дорожнього руху ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП для того, щоб порушення вважалося завершеним (доведеним до кінця і таким, що підлягає оформленню і покаранню), потрібні факти: особа - водій повинна експлуатувати автомобіль (керувати автомобілем, їхати, залишити в стані, через який в подальшому буде порушено ПДР України) і заподіяння або спричинення збитку.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За змістом п.2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вимога даного пункту ПДР України встановлює повну відповідальність водіїв за забезпечення безпеки дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням або зміною напрямку руху.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що з дослідженого відеозапису моменту ДТП вбачається, що ОСОБА_1 під час здійснення перестроювання, не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам руху, але було зазначено, що їдучі в середній смузі по вул. В.Арнаутська, перед нею рухався вантажний автомобіль, який зупинився, тому вона вирішила його об`їхати, що підтверджується відеоматеріалом, який долучений до судового розгляду та досліджений судом першої інстанції в присутності сторін (а.с.12-13).

На думку суду першої інстанції, пояснення потерпілого ОСОБА_2 свідчать про те, що ОСОБА_1 змінювала ряд дуже швидко, в свою чергу не надавши дорогу автомобілю потерпілого, ОСОБА_1 зробила маневр вправо і в цей момент вдарила в лівий бік автомобіль ОСОБА_2 , в результаті чого її транспортний засіб змістився.

Однак, апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Так, як вбачається з кадрів відеозапису, ОСОБА_1 рухалась першою смугою руху (правою) прямолінійно, паралельно до ліній дорожньої розмітки.

В свою чергу вантажний автомобіль рухався зовсім в іншій смузі дорожнього руху в лівій, тобто цей вантажний автомобіль взагалі не перешкоджав руху автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 .

З підстав викладеного, апеляційний суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що автомобіль «RENALUT CLIO SYMBOL», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , рухався поза межами першої смуги руху (правої), по ділянці дороги, яка не призначена для руху. Однак судом проігноровані вимоги ПДР України, на які неодноразово звертала увагу сторона захисту ОСОБА_3 , а саме нормативні вимоги: п.10.3 ПДР, згідно якого при перестроюванні в першу смугу руху (праву), ОСОБА_2 була зобов`язана дати дорогу транспортним засобам, які рухались цією смугою. В той же час було встановлено, що перша смуга руху (права) була вільною від транспортних засобів, в тому числі і від автомобіля «RENALUT CLIO SYMBOL», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

З матеріалів справи також вбачається, що попереду автомобіля «LAND ROVER EVOQUE», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , безперешкодно проїхав автомобіль Hyundai синього кольору.

В свою чергу, як вбачається із відеозапису, автомобіль «RENALUT CLIO SYMBOL», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , рухаючись по ділянці дороги, яка не призначена для руху, об`їзджав перешкоду яким був стоячий автомобіль чорного кольору.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції протирічить доказам, наявним в матеріалах справи, так як із останніх не вбачається, що автомобіль «LAND ROVER EVOQUE», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , змінював напрямок руху.

Згідно до п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 ПДР України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Таким чином, відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №851823, повністю спростовується матеріалами справи.

За таких обставин, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є недоведеним, а висновок суду про її винуватість, є безпідставним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, наявним доказам та зазначеним вимогам закону, про що слушно зазначається в апеляційній скарзі.

За змістом п.43 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey,п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться па її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката Румянцева О.Г., діючого в інтересах ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - скасуванню із закриттям провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 277-2, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Румянцева Олександра Геннадійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда