Житомирський апеляційний суд
Справа №285/6649/23 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Шепети Романа Леонідовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Шепети Романа Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 січня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 22.10.2023 року, о 10 год. 47 хв., м.Звягель по вул.Героїв Майдану, 43, водій ОСОБА_1 керував автомобілем АУДІ-А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Шепета Р.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. На його думку, суд не надав оцінки його доводам, наведеним у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі, та не надав йому можливості, як захиснику, висловити свою правову позицію щодо обставин справи. Також вказав, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення останнім ПДР, які б надавали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу. Окрім того, поліцейськими не було виявлено та вказано ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які в подальшому були необґрунтовано та формально зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-які ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 були відсутні та на відеозаписі не зафіксовані. Вважає, що складений працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, у даному випадку мала місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 22.10.2023, серії ААД №270425 вбачається, що ОСОБА_1 22.10.2023 року, о 10 год. 47 хв., м.Звягель по вул.Героїв Майдану, 43, керував автомобілем АУДІ-А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12).

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення від 22.10.2023 (а.с.2); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість до КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» Звягельської міської ради від 22.10.2023; розписці про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.3); копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАТ №7990036 від 22.10.2023 (а.с.7); відеозаписах з автомобільного відеореєстратора та боді-камер поліцейських (а.с.8). Слід зауважити, що ОСОБА_1 належним чином ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, який ним підписаний, у поясненнях водій зазначив, що «вживав амфітамін тиждень тому». Також, судом першої інстанції було допитано поліцейського ОСОБА_2 , який в судовому засіданні підтвердив обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дослідив всі докази у справі, проаналізував їх і надав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. На наявному у матеріалах справи відеозаписі із нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 . Зокрема, вбачається, що зупинка автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , відповідала вимогам ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та була обумовлена порушенням водієм Правил дорожнього руху, про що останнього було повідомлено працівниками поліції. Також ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ №7990036 від 22.10.2023. Слід зазначити, що під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 неодноразово роз`яснено причину зупинки не ввімкнув покажчик повороту, продемонстровано відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля, а тому доводи апеляційної скарги щодо неправомірності зупинки транспортного засобу та відсутність доказів керування таким є безпідставними. Окрім того, водій зазначав поліцейським, що включив поворот і виїжджав від магазину, що також спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. В той же час, незгода з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля не звільняла ОСОБА_1 від обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до п.2.5 ПДР, оскільки у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, які були озвучені йому та відображені в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому за змістом пункту 2 Розділу І вказаної Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І Інструкції. Озвучення поліцейським таких ознак ОСОБА_1 не у чіткій відповідності до Інструкції, а зокрема «скляні очі, втомлений вигляд», не може виключати ту обставину, що у поліцейських були підстави вважати, що водій перебував у стані наркотичного сп`яніння. Також, як свідчить відеозапис, ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що три дні тому вживав наркотичні засоби. На пропозицію уповноваженої особи пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 спочатку погодився, проте, прибувши до закладу охорони здоров`я надав категоричну відмову, не зважаючи на те, що його було проінформовано про наслідки ухилення від проходження такого огляду.

Таким чином, працівниками поліції під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не допущено порушень, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним.

Посилання захисника на провокаційні дії працівників поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а також схиляння його до відмови від проходження такого, не підтверджуються належними доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо винуватості останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. З матеріалів адміністративної справи вбачається, що зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 або його захисник не зверталися, при ознайомленні з протоколом будь-яких зауважень щодо дій працівників поліції водій не виказував. При цьому, наданий захисником до матеріалів справи диск із відеозаписом (а.с. 24) містить власне трактування ОСОБА_1 подій, які відбувалися 22.10.2023, і не може бути належним і допустимим доказом підтвердження провокаційних дій працівників поліції під час оформлення адміністративних матеріалів цього дня.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які б були безумовною підставою для скасування судового рішення, під час апеляційного розгляду не встановлено. Як свідчить зміст оскаржуваного судового рішення, суддя місцевого суду надав оцінку всім доводам ОСОБА_1 та його захисника, у тому числі, викладеним у клопотанні про закриття провадження у справі. Окрім того, в суді апеляційної інстанції вжито всіх заходів для реалізації ОСОБА_1 своїх прав як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вислухані всі його доводи та доводи захисника, які, як зазначає останній, вони не змогли висловити в суді першої інстанції.

Судові рішення, на які посилався захисник в суді апеляційної інстанції, у інших справах щодо інших осіб не мають преюдиційного значення для вирішення даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Шепети Романа Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 січня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Галацевич