КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 754/2925/24

номер провадження: 33/824/2351/2024

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Малюги Вадима Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві клопотання адвоката Малюги Вадима Миколайовича, поданого в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років, без конфіскації транспортного засобу.

Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Малюга В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що ОСОБА_1 не був повідомленим про розгляд справи, а про порушення свого права дізнався від дільничого інспектора, який прийшов виконувати вказану постанову.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Малюгу В.М., які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року й просили його задовольнити, перевіривши обґрунтованість доводів клопотання, вважаю, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року відсутні, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №858566 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, з якого слідує, що йому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і йому було повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом у Деснянському районному суді міста Києва (а.с.2). Даний протокол підписаний поліцейським, який його склав та ОСОБА_1 , який у протоколі зазначив, що згоден, вину визнає, від огляду лікаря відмовляється.

Розгляд справи в суді першої інстанції було призначено на 08 березня 2024 року.

Постанова судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 була винесена за його відсутності.

У судовому засіданні Київського апеляційного суду ОСОБА_1 повідомив, що про наявність постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року він дізнався 19 березня 2024 року від дільничого інспектора, який прийшов за адресою місця його проживання з метою виконання даної постанови.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процедура реалізації вказаної конституційної норми в даному випадку знаходить свій вираз у ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Тобто дана норма чітко пов`язує вирахування строку на апеляційне оскарження саме з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії.

Таким чином, з урахуванням положень ст.294 КУпАП, останній строк подачі ОСОБА_1 апеляційної скарги було 18 березня 2024 року.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні ЄСПЛ від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

При вирішення питання поновлення строку оскарження суди мають забезпечувати дотримання балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Вказаною вище практикою ЄСПЛ, яка є преюдиційною, встановлено, що, якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Як установлено вище, ОСОБА_1 був обізнаний про наявність постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року та про адміністративне стягнення у виді арешту з 19 березня 2024 року.

Тому з урахування вимог чинного законодавства, та прецедентної практики ЄСПЛ, ОСОБА_1 був зобов`язаний проявляти належну зацікавленість щодо оскарження вищевказаної постанови судді у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що дану апеляційну скаргу на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року адвокат Малюга В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції 04 квітня 2024 року (а.с.26-29), тобто із пропуском встановленого законом строку.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Однак адвокат Малюга В.М. у клопотанні таких поважних причин не навів.

Посилання адвоката Малюги В.М. в судовому засіданні апеляційного суду на те, що копію постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року він отримав 04 квітня 2024 року і того ж дня він подав до суду апеляційну скаргу на вказану постанову судді, не є поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки при апеляційному розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_1 про наявність постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року стало відомо 19 березня 2024 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що у період з 19 березня 2024 року по 29 березня 2024 року у ОСОБА_1 виникли обставини непереборної сили, які унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя шляхом забезпечення права на апеляційне оскарження не є порушеними, оскільки як зазначалося вище, практикою ЄСПЛ, яка є преюдиційною, встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є порушеними.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 409/75/12 (провадження № 61-606св20).

У відповідності до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Інших обставин, які б могли свідчити про те, що ОСОБА_1 з об`єктивних причин дійсно не мав можливості подати апеляційну скаргу на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року у встановлений законом строк, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на вищенаведене, незважаючи на обставини, якими захисник ОСОБА_1 - адвокат Малюга В.М. обґрунтовує наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки, як зазначено вище, в апеляційній скарзі не наведено обставин, які б дозволяли зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.

У зв`язку з цим, оскільки суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для задоволення клопотання адвоката Малюги В.М. про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 , то подана апеляційна скарга на зазначене судове рішення, відповідно до положень ч.2 ст.294 КУпАП, підлягає поверненню особі, яка її подала, а матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - до Деснянського районного суду міста Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Малюги Вадима Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов