Справа № 567/471/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Назарук В.А.,

при секретарі Гічиновська Я.В.

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника адвоката Цісар І.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва машинно-тракторного парку ГВВ ТОВ "АКРІС АГРО ГРУП", РНОКПП НОМЕР_1

встановив:

відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення серій ААД №549234, ААД №549237, ААД №549233 від 29.02.2024, в провину ОСОБА_1 ставиться те, що 29.02.2024 о 12 год. 00 хв. с.Тесів, вул.Велоігурського, 11 Рівненського району (Острозька МТГ) Рівненської області він керував автомобілем Peugeot Partner, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його зміну, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме бетонну електроопору №45, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, на порушення встановлених правил покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний та вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що у дату та час, вказані в протоколах про адміністративні правопорушення він транспортним засобом не керував, так як ним керувала інша особа, про що він неодноразово наголошував працівникам поліції. Зазначив, що того, хто саме керував транспортним засобом називати не хотів, оскільки то був його неповнолітній син ОСОБА_2 , який права керування транспортними засобами не має та взяв належний йому автомобіль без дозволу.

Пояснив, що раніше він навчав сина їзди на автомобілі, дозволяв брати автомобіль, однак саме 29.02.2024 син взяв автомобіль, не спитавши у нього дозволу на це. Вказав, що в той день він перебував вдома та спав, прокинувшись він помітив, що автомобіль відсутній. Пояснив, що зазвичай залишає ключі від автомобіля в салоні та подумав про те, що машину взяв син - ОСОБА_2 , тому відразу зателефонував до нього з метою уточнення вказаного, на що той відповів, що вже їде додому, однак потім повідомив його про те, що він розбив автомобіль. Тоді він відразу пішов на місце ДТП, звідки трактором забрав машину та затягнув до власного гаража.

Зазначив, що після ДТП вживав алкогольні напої у зв`язку з тим, що був вкрай засмучений вказаною ситуацією.

Пояснив, що під час оформлення матеріалів ДТП всю відповідальність взяв на себе у зв`язку з тим, що автомобіль, який було пошкоджено під час ДТП є його власністю.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 29.02.2024 він взяв автомобіль Peugeot Partner, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить для його батька ОСОБА_1 з метою покататися. Зазначив, що автомобіль взяв без відома батька, оскільки той спав, хоча раніше батько дозволяв йому брати автомобіль.

Пояснив, що рухаючись автомобілем в с.Тесів по вул.Велігурського, 11 Рівненського району (Острозька МТГ) Рівненської області в напрямку місцевого магазину, на дорогу раптово вибіг собака, та він, злякавшись, переплутав педалі газу та гальм, у зв`язку з чим допустив ДТП, оскільки автомобіль занесло в електроопору. Вказав, що внаслідок ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а саме було пошкоджено бампер, капот, решітку радіатора та двигун.

Зазначив, що після ДТП він зателефонував до батька та повідомив йому про те, що сталося. В подальшому вони затягнули автомобіль трактором до гаража за їхнім місцем проживання.

Пояснив, що з працівниками поліції він не розмовляв, оскільки був наляканий вказаною пригодою, та вони його ні про що не запитували.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши відео- та аудіозаписи наявних в матеріалах справи, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлення адміністративним законом сукупність суб`єктивних та об`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність складу адміністративного правопорушення визнається КУпАП обставинами, що виключають провадження про адміністративне правопорушення.

Статтею ст.124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За ст.122-4 КУпАП, відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно п.2.10 "а" ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Пунктом 26 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" визначено, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та ст.122-4 КУпАП може бути будь-яка особа, яка безпосередньо бере участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

В судовому засіданні встановлено, що 29.02.2024 о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 водієм транспортного засобу марки Peugeot Partner, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був та будь-яким іншим чином участі у процесі руху не брав.

Крім того, з досліджених в судовому засіданні аудіофайлів, наявних на диску, встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував працівникам поліції про те, що він транспортним засобом не керував.

Доказів протилежного працівниками поліції не надано.

Частиною 4 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 №1452/735.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В порушення вказаних вимог, до матеріалів справи долучено лише аудіофайли.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що "свідки чи потерпілі не залучалися у зв`язку з відеофіксацією на нагрудний відеореєстратор №7" та до матеріалів справи додається, зокрема, відеофіксація, що не відповідає дійсності. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що у них наявні пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак відомості про це відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним.

Таким чином, працівниками поліції вимоги ст.266 КУпАП не виконані, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено поліцейським без дотримання встановлених вимог, а тому вважається недійсним.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

В судовому засіданні встановлено те, що 29.02.2024 о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 водієм транспортного засобу марки Peugeot Partner, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був, будь-яким іншим чином участі у процесі руху не брав, а тому суб`єктом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, 124, 122-4 КУпАП бути не міг.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останнім правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, 124, 122-4 КУпАП, оскільки сам лише протокол про адміністративне правопорушення, наявний в матеріалах справи, суд не може прийняти як переконливий доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, 124, 122-4 КУпАП.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 3 ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, виходячи з вимог ст.ст.252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, 124, 122-4 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130, 124, 122-4 КУпАП підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.7, 9, 221, 245-249, 251, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст.130, ст.124, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 02.05.2024.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.