Справа № 939/2756/24
ПОСТАНОВА

18 грудня 2024 рокуселище Бородянка

Суддя Бородянського районного суду Київської області Стасенко Г.В., розглянувши заяву захисника адвоката Турчак Марини Валеріївни про відвід судді Бородянського районного суду Київської області Міланіч А.М. у справі про адміністративне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 ,

встановив:

16 грудня 2024 року до районного суду надійшла заява від захисника адвоката Турчак Марини Валеріївни про відвід судді Міланіч А.М. головуючої у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Заяву про відвід захисник адвокат Турчак М.В. обґрунтовувала тим, що вона як захисник звернулась до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи № 939/2756/24 до початку судового розгляду і просила долучити всі письмові матеріали та відеозаписи, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, до електронної справи в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд", що передбачено чинним законодавстовом. На даний час її долучено до електронної справи № 939/2756/24, але доступу до відеозаписів з матеріалів справи не надано, тому така поведінка судді Міланіч А.М. спрямована на порушення прав та свобод учасників справи, порушення суддею приписів чинного законодавства та, зокрема, принципу правової визначеності, є грубим нехтуванням гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних 1950 року, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстроннім судом.

В судове засідання захисник адвокат Турчак М.В. не з`явилася; у своїй заяві про відвід зазначила про розгляд заяви про відвід без її участі як захисника Лашти М.С.

До суду надійшла заява судді Бородянського районного суду Київської області Міланіч А.М. про розгляд заяви про відвід без її участі і при цьому у своїй заяві суддя Міланіч А.М. зазначила, що вважає заявлений відвід безпідставним, оскільки при надходженні клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення нею було накладено резолюцію щодо надання даних матеріалів та передано секретарю для виконання; матеріали справи були відскановані та внесені до підсистеми "Електронний суд"; також зазначила, що копію відеозапису не було вчасно долучено до підсистеми у зв`язку з необхідністю надання технічної підтримки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 грудня 2024 року, розгляд заяви захисника адвоката Турчак М.В. про відвід судді Міланіч А.М. було визначено судді Бородянського районного суду Київської області Стасенку Г.В.

Оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2024 року, розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , було визначено судді Бородянського районного суду Київської області Міланіч А.М.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 246 КУпАП регламентовано, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачає, зокрема, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів безстороннім і справедливим судом.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, які передбачають можливість заявити відвід судді від розгляду справи про адміністративне правопорушення. В той же час Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Так, згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі за № 263/10894/20, суд вказав, що відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення № 34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Аналогія закону це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини.

Приймаючи до уваги викладені обставини, суддя приходить до висновку про можливість застосування аналогії закону у найближчій галузі права, в даному випадку кримінальному процесуальному законі.

Згідно зі ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі "Білуха проти України" зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 43).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Гаусшильдт проти Данії" вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України").

Таким чином, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які б об`єктивно могли вказувати на можливу його упередженість. При цьому, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Захисник адвокат Турчак М.В., заявляючи відвід судді Міланіч А.М., не навела обставини, які є підставою для відводу судді відповідно до ст. 75 КПК України, а викладені обставини не свідчать по упередженість судді.

Оскільки заява захисника адвоката Турчак М.В. про відвід судді Міланіч А.М. не містить даних, які б свідчили про наявність обґрунтованих, передбачених нормами КПК України, підстав для відводу судді, то в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. 75, 81 КПК України,

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви захисника адвоката Турчак Марини Валеріївни про відвід судді Міланіч А.М. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Постанова окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Геннадій СТАСЕНКО