ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 359/3011/24

20 червня 2024 року

Суддя Рівненського міського суду Денисюк П.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Київській області департамент патрульної поліції батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 121 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №633468 від 25 березня 2024 року зазначено, що 25 березня 2024 року о 02:45 год. Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях № 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п.п.31.3 б Правил дорожнього руху та вимоги ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух». Правопорушення вчинено повторно протягом року, постановою ЕНА № 1404977 від 09.02.2024 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Дослідивши заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 121 КУпАП, відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою цієї статті.

Частиною 1 вказаної статті передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

У даному випадку поліцейський посилається на те, що порушення водієм законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 31.3.(б) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів, зокрема, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно п.п. 1-3 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають:

- легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

- легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

- технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Тобто, з аналізу даних положень закону можливо дійти висновку, що всі інші транспортні засоби не зазначені в ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, акти закупки, тощо, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, у порушення вищевказаних вимог КУпАП, суду не надано доказів на підтвердження того, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 повинен був проходити обов`язковий технічний контроль, що є обов`язковим елементами складу правопорушення. Також, у матеріалах протоколу відсутні відомості про вид, технічні характеристики автомобіля, в т.ч. вантажопідйомність, строк експлуатації автомобіля, оскільки для автомобілів передбачено різний строк експлуатації, щоб пройти технічний контроль, що зазначено в ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух». Матеріали справи містять лише протокол та постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, довідку про отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом, довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, відеодиск. Тобто вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого саме ч. 4 ст.121 КУпАП, є недоведеною у встановленому законом порядку і поза розумним сумнівом.

При цьому, слід зазначити, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність належних і допустимих доказів вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 284 ч.1 п.3, 251, 252 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Петро ДЕНИСЮК