Роздільнянський районний суд Одеської області
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №: 511/3886/23

Номер провадження 3/511/62/24

"25" квітня 2024 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак С . І., за участю: адвоката особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП (особу не можливо однозначно ідентифікувати), ДПСУ внутрішня безпека, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 098772 від 18.11.2023 року, «18.11.2023 року о 01год.46хв., в м. Роздільна Одеської області на вул.Європейська, 14, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Renoult Duster днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис на портативний реєстратор 001645. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

За даним фактом відносно ОСОБА_2 працівниками патрульної поліції УПП в Одеській області складено протокол серії ААД № 098772 від 18.11.2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, надав 08.02.2023 року письмові пояснення, в яких він заперечував керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 18.11.2023 року. Зазначив, що він є співробітником Головного відділу внутрішньої та власної безпеки Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час військового стану, при несенні служби отримав 2 контузії (в липні 2022 року на блокпосту у Миколаївської області (розрив міни) та у серпні 2023 року у м.Херсон (ракетний обстріл). 18.11.2023 року у нічний час, він у зв`язку з виконанням службових обов`язків знаходився у м.Роздільна Одеської області на службовому автомобілю Рено Дастер д.н.з. НОМЕР_1 . Алкогольних напоїв не вживав. За даний час перебування у м.Роздільна його двічі зупиняли співробітники поліції, для перевірки документів. Але будь-яких претензій з приводу порушення ним ПДД, вони не висловлювали. До цього 17.11.2023 року, він звертався до лікаря, так як у нього виникли болі в області серця. Лікар виписав ліки, у тому числі корвалол. За час перебування у м.Роздільна, 18.11.2024 року, біля 02 годин, в мене знову виникли болі у серці, він випив корвалол та вирішив їхати на місце дислокації у смт. Великоміхайлівка Роздільнянського району Одеської області. Але, на виїзді м.Роздільна, біля 02 годин 26 хвилин, 18.11.2023 року, його на службовому автомобілю, знову зупинили працівники поліції, які двічі його до цього зупиняли. Поліцейські підійшли та попросили пред`явити документи. Він знаходячись у автомобілю сказав, що ви вже втретє зупиняєте і все безпідставно. Але поліцейський наказав вийти з автомобілю та пред`явити документи. Після цього він спитав «яка причина зупинки? Спочатку поліцейський відповів, що не був пристебнутий пасок безпеки. Він почав сперечатися та поліцейський сказав, що у нього є наявні ознаки алкогольного сп`яніння (виражений запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, нечітка розмова), тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Тоді він почав запитувати на який підстави згідно ст.35 Закону про поліцію його зупинили, просив надати докази його порушення для зупинки. Після чого поліцейський почав залякувати, що «зараз ми викличемо ваше керівництво та будемо спілкуватися по іншому». Після цього, він сам почав дзвонити своєму керівництву, щоб доповісти про дану ситуацію. За час його дзвінка, поліцейський запропонував йому огляд на стан алкогольного сп`яніння «варіант огляду - це продувка Драгера (не роз`яснюючи порядок проходження даної процедури)». Поліцейський ще щось йому говорив, але він у той час розмовляв по телефону, тому не зрозумів що він казав далі, а відповів що «не знаю що таке продувка». Окрім цього, вочевидь внаслідок даної конфліктної ситуації (яка на його думку виникла у результаті його зауваження поліцейським з приводу попередніх зупинок), в нього почалися головні болі (які в нього періодично виникають внаслідок отриманих контузій) та знову почалися болі у серці, тому враховуючи всі дані обставини, він погано себе почував, був знервований, знаходився у стресовому, пригніченому та шоковому стані. Після цього поліцейські знову запитали «ви будете проходити огляд на стан сп`яніння (не роз`ясняючи який саме огляд)», він відмовився (так як порядок проходження огляду на місці за допомогою «Продувки», йому так і не роз`яснили), маючи на увазі що відмовляється саме від огляду на місці. Після цього (знову не роз`яснив йому порядок проходження огляду), йому сказали що на нього буде складено адміністративний протокол за ст.130 КУпАП. Але він будучи не згодним з тим що на нього намагаються незаконно скласти протокол, просив поліцейського забезпечити йому у даний ситуації правову допомогу адвоката, на що поліцейський відповів, що «через месяц у вас будет суд и там ви можете взять себе адвоката». Після цього поліцейський продиктував йому номер телефону, сказавши що це «Гаряча лінія» адвокатів. Але за даним номером йому ніхто не відповів, тобто права скористатися правовою допомогою, йому фактично не надали. Після чого він знову почав сперечатися з поліцейським по поводу законності його зупинки, та у процесі розмови, поліцейський сказав «ви керуєте автомобілем у стані алкогольного сп`яніння». Він не зрозумівши, чому тільки що стверджували що в мене є ознаки, а зараза вже стверджують що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, запитав «А звідки ви знаєте?», на що поліцейський сказав «Давайте пройдем огляд». Який саме огляд та порядок його проходження знову не роз`яснили, тому він знову відповів, що «у вас тут якась продувка, якісь трубки, я не знаю як воно робиться, тому відмовляюся», знову маючи на увазі що відмовляється від огляду на місці за допомогою Драгера, на що поліцейський йому відповів «Я не знаю які трубки, ви відмовляєтесь можете піти до суду і оскаржувати мої дії». Після даних слів поліцейський сів у автомобіль, закрився у ньому та почав складати якісь документи. У даний час, зрозумівши що зараз на нього будуть складати протокол за ст.130 КУпАП, він одразу ж декілька разів звертаюся до інших поліцейських (які стояли біля екіпажу), що він відказався на проходження огляду на місці, тому просив проїхати на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичний заклад, але йому відповіли, що він вже відмовився від огляду на бодікамеру, тому ніхто вже нікуди не поїде. Протокол за ст.130 КУпАП, був складений без його участі. Поліцейські автомобіль не забрали та визвати іншого водія для передачі керування не пропонували. Його посвідчення водія також не вилучили».

22.03.2024 року, у судовому засіданні у якості свідка був допитаний інспектор ВМАЗ УПП в Одеський області ДПП сержант поліції Рудий Юрій Сергійович, який надав наступні покази стосовно зупинки автомобілю, спілкування та складання протоколу 18.11.2023 року за участю ОСОБА_2 : Так, 18.11.2023 року він разом з патрульними УПП в Одеській області патрулювали у м.Роздільна. Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 18.11.2024 року, був зупинений у нічний час, згідно законодавству України, в період дії комендантської години, а саме автомобіль він зупинив на підставі п.3 ст.35 Закону України «Про поліцію». Автомобіль рухався на зустріч екіпажу, вони побачили що водій за кермом не пристебнутий паском безпеки вирішили його зупинити, а коли він підійшов до автомобіля, побачив. що скло з боку водія було запотівше. Він, особисто представився водію та почав з ним спілкуватися. В ході розмови він зазначив водію, що виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував продути алкотестер "Драгер", однак останній відмовився від проходження тесту і почав з ним сперичатися. В подальшому ним особисто був складений протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП , в якому він зазначив, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР , оскільки відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, інспектор ВМАЗ УПП в Одеський області ДПП сержант поліції Рудий Ю.С. відповідаючи на запитання щодо очевидної різниці в часі зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , та часі складання адміністративного протоколу з відеозаписом на 40 хвилин, пояснити не зміг. На питання стосовно порушення п.5 ІІ розділу Інструкції про порядок здійснення відеозапису згідно Наказу МВС № 1026, а саме чому поліцейський з бодікамерою знаходився у салоні автомобілю, закрився у ньому та за відсутності ОСОБА_2 35 хвилин складав адміністративний протокол, фактично перервав відеозапис, свідок зазначив, що на вулиці була мінусова температура, тому він закрився в машині та складав протокол.

Відповідаючи на питання стосовно додержання вимог чинного законодавства щодо розяснення правопорушнику процедури проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, свідок ОСОБА_3 зазначив, що він запропонував ОСОБА_2 два варіанти огляду, як то передбачено законом.

Також на питання суду, стосовно порушення ст.266 КУпАП, а саме чому працівники поліції не вилучили транспортний засіб, не відсторонили ОСОБА_2 , від керування транспортним засобом, та не передали управління даним транспортним засобом другий особі, яка могла би бути допущена до керування, а в адміністративному протоколі іншою авторучкою вписано тільки серія та номер невідомого документу, (інші анкетні дані, місце проживання відсутні), свідок ОСОБА_3 взагалі не зміг нічого пояснити.

Свідок, ОСОБА_4 , який був допитаний у судовому засіданні 25.04.2024 року, під присягою, пояснив, що він 18.11.2023 року, знаходився з ОСОБА_2 в одному автомобілі і він все бачив. Дійсно підтвердив факт що за час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_2 неодноразово повторював, що він не знає що таке «продувка», яку у свою чергу йому запропонували пройти співробітники поліції, також промовляв що «у вас тут якісь трубки, які я не знаю», але ж поліцейські взагалі не намагалися роз`яснити йому порядок проходження даного огляду, а тільки залякували ОСОБА_2 , що викликають його начальство і розмова буде іншою. Також у момент розмови ОСОБА_2 по телефону із його керівництвом запитували про медичне обстеження, але ОСОБА_2 за даної телефонної розмови, не почув це питання, що підтверджується відеозаписом. Окрім цього, стверджує, що поліцейські, фактично відмовили ОСОБА_2 у праві на адвокатську допомогу, надав йому на його прохання номер телефону нібито адвоката, але за даним номером ніхто не відповідав. Після цього, поліцейські сказали що будуть складати на ОСОБА_2 , адміністративний протокол по ст.130 КУпАП, за факт відмови на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та сіли у автомобіль складати адміністративні матеріали. Але ОСОБА_2 , зрозумівши що зараз на нього складуть протокол за ст.130 КУпАП, почав знову наполягати на його огляді на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я Роздільнянської ЦРЛ та говорити про це іншим поліцейським, які стояли біля автомобілю та говорив про це неодноразово, але дана пропозиція була проігнорована.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат Теренчук Є.М., який діяв на підставі ордера серії ВН №1322008, від 15.01.2024 року, в судовому засіданні надав клопотання про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Вказане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_2 повністю заперечує факт керування автомобілем 18.11.2023 року 01.47год в м. Роздільна по вул. Європейська в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що при складанні адміністративного протоколу поліцейським було порушено чинне законодавство, а саме перед складання адміністративного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП поліцейським не було роз`яснено ОСОБА_2 права передбачені ст.55,56,59,63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі право на адвокатську допомогу, чим порушили його конституційні права та право на захист. Порушення при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідно Інструкції (далі Інструкція) з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 року. У графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол). У протоколі вказано «водій ОСОБА_5 », але по перше, вірне прізвище - Хмела, а по друге згідно Інструкції, ім`я та по батькові правопорушника, повинно вказуватися у протоколі повністю. Згідно п.2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Але,адміністративний протокол, не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я. Тобто у адміністративному протоколі не вказано, а тому незрозуміло згідно вимогам якого законодавства, ОСОБА_2 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (фабула практично не розкриває суб`єктивної сторони правопорушення).Час зупинки ОСОБА_2 , складання адміністративних матеріалів та адміністративного протоколу взагалі не відповідає дійсності. У адміністративному протоколі вказано що ОСОБА_2 керував транспортним засобом 18.11.2023 року о 01 години 46 хвилин (тобто фактично це час зупинки та початок спілкування з поліцейськими). А дата та час складення адміністративного протоколу вказана 18.11.2023 року о 01 годину 52 хвилини, Тобто згідно адміністративного протоколу весь час спілкування поліцейських з ОСОБА_2 та час складання адміністративних матеріалів складає 6 хвилин (!!!). Але вищевказані дані взагалі не відповідають дійсності, згідно наданих до суду відеоматеріалів. Зупинки автомобілю ОСОБА_2 на відео взагалі не вбачається, а початок спілкування ОСОБА_2 з поліцейськими 18.11.2023 року 02 години 26 хвилин, а закінчення спілкування о 03 години 35 хвилин (!!!), що за даних обставин взагалі не відповідає дійсності за часом та встановленому алгоритму дій працівників поліції вказаних у адміністративному протоколі, а відповідно їх законності та оцінки як доказу. До матеріалів справи не надана копія постанови про порушення ОСОБА_2 ст.121 КУпАП, порушення якої (за твердженням поліцейських) і було причиною зупинки автомобілю під керуванням ОСОБА_2 , тобто відсутній доказ законності зупинки даного автомобілю. Крім того зазначив, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису (згідно Інструкції № 1026), а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Але технічний засіб, який є в матеріалах справи, на якому було здійснено відеозапис 18.11.2023 року, не відображає усіх відомостей про вчинення правопорушення ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Теренчука Є.М., інспектора ВМАЗ УПП в Одеський області ДПП сержанта поліції Рудого Ю.С., та свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи дійшов до наступного.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення, крім національного законодавства, суд також керується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.97 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.97 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративні правопорушення повинні бути вказані: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення адміністративного правопорушення, суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті "передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Згідно п.11 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1376 від 06.11.2015 року,( далі Інструкція), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що перед складанням адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_6 були роз`яснені права передбачені ст.55, 56, 59, 63, Конституції України та ст.268 КУпАП, у тому числі право на адвокатську допомогу, що є порушенням його конституційних прав та право на захист.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений: ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення; Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за N 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за N 1413/27858 (надалі Інструкція); Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року N 476, від 28 жовтня 2015 року N 888 (надалі Порядок).

Відповідно до ст. 266 КпАП України огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, із наданого працівниками поліції відеозапису вбачається, що на 3-х DVD дисках, які перериваються між собою, відсутні:

- факт руху даного транспортного засобу;

- факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 ;

- факт зупинки даного транспортного засобу;

- спілкування ОСОБА_2 з поліцейськими, за весь час складання адміністративних матеріалів та находження на місці оформлення, а саме з 02 годин 26 хвилин до 03 годин 35 хвилин, а саме коли поліцейський який здійснював відеозапис, сів у автомобіль та 30 хвилин складав протокол, а ОСОБА_2 у цей час знаходився біля автомобілю та пропонував іншим поліцейським проїхати для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я Роздільнянську лікарню.

Але згідно п. 5 розділу II "Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Коли поліцейський (який проводив відеозапис) у порушення законодавства сів у автомобіль та знаходячись у ньому 30 хвилин складав протокол (а нагрудна бодікамера продовжувала зйомку у салоні автомобілю), то фактично зйомка фіксації правопорушення, була перервана.

Тобто, якщо у відеозапису камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він є безперервним, але на ньому відсутня зйомка подій які є доказом (пропонування ОСОБА_2 поліцейським проїхати для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я Роздільнянську лікарню), то за даних обставин такий відеозапис, не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати, якщо до всього фіксування правопорушення не залучаються свідки, то за допомогою відеореєстратора (або іншого відеопристрою), повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення. У даному випадку свідки не залучалися, але зйомку повної фіксації правопорушення до суду не надано, що є порушенням даної Інструкції та вимог ст. 266 КУпАП , та визнання даного доказу неналежним та недопустимим.

Згідно п. 5 розділу II "Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати, якщо до всього фіксування правопорушення не залучаються свідки, то за допомогою відеореєстратора (або іншого відеопристрою), повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення. У даному випадку свідки не залучалися та зйомку повної фіксації правопорушення до суду не надано, що є порушенням даної Інструкції та як наслідок визнання даних доказів недопустимими та неналежними.

Тобто на відеозапису відсутні: беззаперечний доказ факту керування даним транспортним засобом ОСОБА_2 беззаперечний факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , повноцінна процедура початку спілкування, огляду та складання всіх адміністративних матеріалів за весь час находження на місці зупинки, від початку до закінчення.

Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Також необхідно зазначити, що однією з підстав (у сукупності) для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності може бути «не повідомлення про проведення зйомки на боді-камеру» (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі № 524/832/17, адміністративне провадження № К/9901/23762/18 (ЄДРСРУ № 83104486). Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 8 лютого 2018 року, у справі № 760/3696/16-а (ЄДРСРУ № 72089270).

За даних обставин, відеозаписи, на яких фактично відсутні дані про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 проводилися з істотним порушенням вимог ст. 266 КУпАП та п. 5 розділу II Інструкції, оскільки при їх дослідженні, неможливо встановити всіх обставин та складу адміністративного правопорушення, а також оцінити дії поліцейських за весь час складання адміністративних матеріалів.

З огляду на викладене, суду не надано належних та допустимих видеодоказів того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів та огляду у закладі охорони здоров`я.

Крім того, згідно п. 2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

п.3. Інструкції: Ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

У протоколі, вказані ознаки алкогольного сп`яніння «запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови виражене тремтіння пальців рук».

Зазначення вказаних ознак, є лише певним проявом суб`єктивного сприйняття працівника поліції, на якого і покладено збирання доказів у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, і саме посилання працівника поліції на існування у особи певних ознак не може вважатись достатнім для достовірного встановлення даної обставини, у контексті як заперечень особи яка притягається до відповідальності, так і без наявності сукупності інших належних і допустимих доказів, що виходять від поза будь-якими сумнівами неупереджених осіб. Жодних належних та допустимих доказів наявності у ОСОБА_2 ознак сп`яніння, зокрема зазначених у протоколі, які б в контексті визначених Інструкцією вказували на законність вимог щодо проходження огляду на стан сп`яніння, матеріали справи не містять.

В той же час, жодних посилань на такі ознаки не містять долучені відеозаписи. Навпаки ОСОБА_2 , говорить ясно за смислом, чітко вимовляє слова та фрази, розуміє про що іде розмова, згідно логіки веде діалог, його поведінка адекватна, він орієнтується у простори, хода стійка, координація рухів не порушена, тремтіння пальців рук та порушення мови не вбачається. Стосовно запаху алкоголю з порожнини рота ОСОБА_2 , то можливо це був запах ліків, а саме корвалолу, який до цього випив ОСОБА_7 (за призначенням лікаря, що підтверджується доданим витягом з амбулаторної карти ОСОБА_2 ), після того як у нього заболіло серце.

Тобто матеріали справи, наявність зазначених у акті ознак сп`яніння, безсумнівно не підтверджують законні підстави зупинки та проведення огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_2 , а є наслідком конфліктної ситуації, яка виникла через три зупинення автомобілю ОСОБА_8 , співробітниками поліції, та висловлювання його зауваження на безпідставність даних зупинок. Дані факти зупинення підтверджені на відеоматеріалах при розмови з поліцейськими.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно п.5 розділу І Інструкції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Але на відео вбачається що перед оглядом, не озвучується мета (ціль), та порядок проведення даного огляду, марка, модифікація, назва приладу за допомогою якої проводиться огляд. Не надаються сертифікат та акт повірки (калібрування). Тобто що це взагалі за прилад та чи можливо його використовувати за умовами дотримання інструкції з його експлуатації для даного огляду, незрозуміло. Тому за даних обставин ОСОБА_2 , відмовився від проведення саме даного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, тому що він взагалі не був обізнаний про порядок його проведення, про що неодноразово промовляв весь час спілкування з поліцейськими.

Згідно 8 розділу ІІ Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно п.10 розділу ІІ Інструкції, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Але направлення ОСОБА_2 , на огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом., та акт даного огляду з вказаними ознаками алкогольного сп`яніння до матеріалів справи не долучені та взагалі відсутні. Дане направлення складається поліцейськими перед даним оглядом. Акт даного огляду також складається обов`язково, навіть коли особа відмовляється від його проведення (у акті повинні бути вказані ознаки алкогольного сп`яніння особи та відзначається відмітка про відмову від проходження огляду за допомогою спеціальних технічних засобів).

Згідно п.7 ч.І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Але у порушення Інструкції, поліцейські при оформленні матеріалів відносно ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 , на відстані 100 метрів від КП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» (який МОЗ надано право на проведення даного огляду), складають направлення на огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я», який знаходиться на відстані 75 км. від місця події, що взагалі незрозуміло. До того ж у даному направленні на огляд, відсутній час його складання, що фактично робить його неналежним та недопустимим доказом.

В письмових поясненнях ОСОБА_2 вказував, що він наполягав на його огляді на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я Роздільнянської ЦРЛ. Доказом того, що ОСОБА_2 наполягав на проведенні огляду у закладі охорони здоров`я підтверджується також показами свідка ОСОБА_4 .

Згідно п.11. Інструкції, оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Згідно ст.266 КУпАП, п.22 Розділу ІІІ Наказу № 1452/735 від 09.11.2015 «Прозатвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», (даний порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103), огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї Інструкцї, вважається недійсним.

Більше того, доводи ОСОБА_2 та його захисника адвоката Теренчука Є.М. про те, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД, № 098772 від 18.11.2023 року ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки наполягав на цьому, не спростовані матеріалами справи.

Згідно ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Але у порушення ст.266 КУпАП, після складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 , у якому вказано що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції не вилучили транспортний засіб, не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, та не передали управління даним транспортним засобом другій особі, яка могла би бути допущена до керування, а зробили запис у адміністративному протоколі іншою ручкою, та вказані серія та номер невідомого документу, інші анкетні дані (місце проживання) відсутні, що є неналежним та не допустимим доказом факту відсторонення від керування та допуску іншої особи до керування транспортним засобом.

Тобто фактично працівники поліції дозволили та надали ОСОБА_2 (як вказано у протоколі «особі з ознаками алкогольного сп`яніння») право і надалі керувати транспортним засобом, що також підтверджує факт того, що ОСОБА_2 , 18.11.2023 року, не знаходився у стані (або з ознаками) алкогольного сп`яніння.

Крім того, свідок ОСОБА_3 за час допиту у судовому засіданні Роздільнянського районного суду Одеської області 22.03.2024 року, не спростував, а фактично підтвердив порушення службових Інструкцій, Наказів МВС та КУпАП, у своїх діях та діях інших працівників поліції при складанні адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 .

Таким чином, працівниками поліції при складанні адміністративних матеріалів не дотримано вимоги адміністративного законодавства щодо обов`язку доказування, який лежить на особі, що висуває адміністративне звинувачення, не надано суду достатні докази вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Судом не прийнято до уваги недостатність доказів у справі та їх суперечність один одному, залишено поза увагою норми матеріального права, якими встановлено процедуру фіксації адмінправопорушень, зокрема за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно Постанови ВС від 29.04.2020 року по справи 161/5372/17, тільки наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення к відповідальності.

При цьому, Верховний Суд у справі № 38/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням ПДР України працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

За змістом вищезазначених вимог закону висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості. Також у даному Рішенні вказано, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, суд вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 була допущена неповнота і однобічність при з`ясуванні всіх обставин справи, та відповідно, не дана належна оцінка, а дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження по справі слід закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, статтями 245,247,251,252,280,283-285,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 30.04.2024 року.

Суддя: С. І. Гринчак

Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р.

Срок пред`явлення до виконання постанови 3 місяці.