ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 627/888/23 Суддя суду 1 інстанції: Левченко А.М.
Провадження № 33/818/331/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., за участю ОСОБА_1 , захисника Підлісного М.О., прокурора Кубаха М.М., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 26.12.2023, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 4 250 грн.

Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи суддею Краснокутського районного суду Харківської області, перебуваючи в приміщенні цього суду за адресою: вул. Охтирська, 15, смт. Краснокутськ, Богодухівського району, Харківської області, маючи приватний інтерес, який суперечить його службовим повноваженням, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, у період з 25.05.2023 по 20.06.2023 одноособово здійснив розгляд справи № 627/441/23 про притягнення Краснокутського селищного голови Богодухівського району Харківської області ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, порушивши вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з тих підстав, що судом не з`ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не проаналізував належним чином наявні в справі докази.

Відповідно до пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права.

Відповідно до пп.1-4 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, особи, зазначені у п.1, п.2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Визначення потенційного, реального конфлікту інтересів та приватного інтересу наведенні у ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якою, потенційний конфлікт інтересів це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес це будь-який майновий чи не майновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими поза службовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Тобто, складовими елементами конфлікту інтересів (реального чи потенційного) є приватний інтерес (будь-який майновий чи немайновий), службові/представницькі повноваження (безпосередні та загальнослужбові) та суперечність між ними.

Методичними рекомендаціями щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції», затвердженими Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції за №5 від 02.04.2021, врегульовані питання щодо визначення конфлікту інтересів та визначено його складові, зокрема: приватний інтерес, суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями (для реального конфлікту інтересів) та службові представницькі інтереси. П. 2.3 вищевказаних Методичних рекомендацій визначено, що приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій лише під час реалізації службових /представницьких повноважень, які є дискреційними.

Так визнаючи ОСОБА_1 виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП суд першої інстанції вказав, що суддя Краснокутського районного суду Харківської області Каліберда В.А., будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави, у період з 25.05.2023 по 20.06.2023 одноособово прийнявши участь у розгляді справи №627/441/23 про притягнення Краснокутського селищного голови ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, по суті стояв перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави) або приватного інтересу (інтересів близької особи дружини ОСОБА_3 , яка перебуває у відносинах прямої службової залежності від ОСОБА_2 ).

Проте апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до розпорядження Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 27.01.2021 № 61-к ОСОБА_3 за переведенням з управління соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації призначено на посаду начальника відділу соціального захисту населення апарату Краснокутської селищної ради з 02.02.2021.

Зі змісту Положення про відділ соціального захисту населення Краснокутської селищної ради, затвердженого рішенням сесії Краснокутської селищної ради від 26.01.2021 №130-VIII вбачається, що відділ соціального захисту населення є структурним підрозділом селищної ради, який утворюється селищною радою, є підзвітним і підконтрольним селищній раді, що його утворила, підпорядковується виконавчому комітету селищної ради і селищному голові.

В розпорядженні Краснокутської селищної ради від 26.02.2021 №47 «Про розподіл функціональних обов`язків між селищним головою, секретарем ради, першим заступником селищного голови, заступниками селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, керуючим справами виконавчого комітету» зазначено, що перший заступник селищного голови здійснює безпосереднє керівництво та контролює діяльність відділу соціального захисту населення.

Зі змісту посадових інструкцій начальника відділу соціального захисту населення апарату Краснокутської селищної ради вбачається, що начальник відділу безпосередньо підпорядковується першому заступнику Краснокутського селищного голови.

Безпосереднє керівництво відділом соціального населення Краснокутської селищної ради саме першим заступником селищного голови, у тому числі шляхом надання керівних вказівок, доручень, завдань начальнику відділу ОСОБА_3 , що підтверджується відповіддю Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області №01-32/68 від 01.01.2024. (т. 2 а.с. 202-203)

Проте, нормативного документу, яким врегульовано механізм притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників апарату та керівників виконавчих органів Краснокутської селищної ради чинним законодавством України не передбачено.

Однак, в разі надходження від безпосереднього керівника працівника апарату Краснокутської селищної ради, тобто першого заступника селищного голови С. Моцика, доповідної записки щодо порушення підлеглим працівником, тобто начальником відділу соціального захисту населення апарату Краснокутської селищної ради ОСОБА_3 , трудової дисципліни чи посадових обов`язків, з працівників апарату селищної ради утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарної справи відносно даної особи, яка складає висновок щодо наявності чи відсутності в її діях порушень трудової дисципліни чи посадових обов`язків. (т. 2 а.с. 79 Розпорядження Краснокутської селищної ради № 47 від 26.02.2021 «Про розподіл функціональних обов`язків між селищним головою, секретарем ради, першим заступником селищного голови, заступниками селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, керуючих справами виконавчого комітету»)

У разі встановлення дисциплінарною комісією факту порушення ОСОБА_3 трудової дисципліни чи посадових обов`язків, на підставі висновку вказаної дисциплінарної комісії до останньої розпорядженням голови Краснокутської селищної ради буде застосоване дисциплінарне стягнення, яке визначене дисциплінарною комісією у висновку.

ОСОБА_2 , як Краснокутський селищний голова, у відповідності до ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування», наділена управлінськими повноваженнями стосовно ОСОБА_3 в частині призначення та звільнення її з посади, накладення дисциплінарного стягнення, позбавлення премії тощо.

Однак, реалізація цих повноважень здійснюється селищною головою у визначеному законом чи іншими нормативними актами порядку, а саме згідно рішень Краснокутської селищної ради: прийняття на роботу згідно з конкурсною процедурою, притягнення до дисциплінарної відповідальності в межах дисциплінарного провадження, преміювання у відповідності з механізмом, затвердженим селищною радою.

Крім того, як вбачається з відповіді Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області №01-32/68 від 01.01.2024 селищний голова наділений повноваженнями щодо звільнення з посади працівників апарату Краснокутської селищної ради, однак таке рішення про звільнення селищний голова приймає самостійно лише у випадку звільнення працівника за власним бажанням або за угодою сторін. В усіх інших випадках прийняттю селищним головою розпорядження про звільнення особи передує розгляд дисциплінарного проступку дисциплінарною комісією та надання нею висновку щодо застосування до працівниками такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення. (т. 2 а.с. 202-203)

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження ініціювання процедури притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, а також припущення, що саме селищний голова надає ОСОБА_3 керівні вказівки, доручення, завдання та здійснює оцінку їх виконання, застосував дисциплінарні стягнення, заохочення тощо, що могло б слугувати підставою для виникнення у ОСОБА_1 . приватного інтересу під час розгляду судової справи №627/441/23.

Крім того, селищний голова Краснокутської селищної ради ОСОБА_2 не має дискреційних повноважень щодо визначення, встановлення розміру премій керівникам структурних підрозділів, а також зменшення розміру премії або її позбавлення, оскільки подання про преміювання готуються профільними заступниками селищного голови із врахуванням роботи керівників структурних підрозділів, так як саме вони здійснюють керівництво та контроль за роботою відділу, відповідно до розподілу обов`язків.

Це підтверджується науково-правовим висновком Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого № 128-01-113, затверджений проректором з наукової роботи 14.02.2024, у якому зазначено, що безпосереднім керівником начальника відділу соціального захисту населення апарату Краснокутської селищної ради ОСОБА_3 , відповідно до рішення про розподіл повноважень та посадовими інструкціями, є перший заступник селищного голови. Селищний голова є її опосередкованим (не є безспосереднім) керівником, який однак наділений управлінськими повноваженнями щодо начальника відділу. Зокрема, він є суб`єктом призначення на посаду, звільнення з посади, накладення адміністративного стягнення стосовно начальника відділу, тощо. Зазначено, що реалізація цих повноважень зазвичай формалізована, здійснюється у визначеному законом чи іншими нормативними актами порядку (прийняття на роботу згядно з конкурсною процедурою, притягнення до дисциплінарної відповідальності в межах дисциплінарного провадження, преміювання відповідно до механізму, затвердженого самою селищною радою, тощо) який значною мірою обмежує свободу голови у прийнятті рішення, а в деяких випадках (наприклад, при визначенні розміру премії) майже повністю виключає її.

Отже, в діях судді ОСОБА_1 під час розгляду адміністративних матеріалів стосовно селищного голови ОСОБА_2 не вбачається наявність реального конфлікту інтересів, оскільки з трьох складових, характерних для конфлікту інтересів дві відсутні.

Зокрема, у судді відсутній приватний інтерес, тобто конкретні особисті бажання, потреби, вимоги реалізацію яких міг би задовільнити (сприяти цьому) селищний голова. Матеріали справи не містять доказів, що дозволяють встановити наявність пільг та переваг, які селищний голова, діючи законно та правомірно, міг би надати судді чи його дружині, а також негативних наслідків від яких він міг би їх позбавити.

Та обставина, що дружина судді, виходячи з чинного законодавства, є прямо підпорядкованою селищному голові дещо підвищує ризик виникнення у нього приватного інтересу але в жодному випадку не веде до його автоматичного виникнення, оскільки, як свідчить вищенаведений аналіз, повноваження голови, останній фактично, позбавлений дискреційних повноважень щодо осіб, для яких він не є безпосереднім керівником.

Крім того, відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо врегулювання конфлікту інтересів у діяльності судді, у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у письмовій формі повідомляти про це Раду суддів України не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про виникнення такого конфлікту інтересів (відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та ч. 10 ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів України»).

Проте, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 заявив самовідвід не з підстав того, що в нього виник конфлікт інтересів через пряме підпорядкування його дружини селищному голові, а з тих підстав, що під час підготовки до розгляду справи по суті, яка була в його провадженні, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, виявилось, що відповідно до витягу з протоколу № 10 Х сесії VIII скликання Краснокутської селищної ради від 14.07.2021, який був покладений в основу вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, встановлено, що на вказаній сесії розглядалося питання щодо надання йому, як громадянину, у власність земельної ділянки 14.07.2021 та особа, стосовно якої розглядається адміністративний матеріал ОСОБА_2 проголосувала «за».

Тобто, ОСОБА_1 був заявлений самовідвід для виключення сумніву щодо об`єктивного, безстороннього розгляду справи.

Таким чином при розгляді справи судом першої інстанції допущена неповнота та однобічність.

Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

При винесенні рішення по даній справі, суд першої інстанції не дотримався вимог Закону в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд передчасно зробив висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, внаслідок чого прийняв неправильне рішення по справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, здійснюючи перегляд постанови районного суду прийняте рішення у справі не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим воно підлягає безумовному скасуванню, а справа закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Валківського районного суду Харківської області від 26.12.2023 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду М.Є. Савенко