Справа № 615/1008/24
Провадження № 3/615/318/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Логвінов А.О., за участю секретаря судового засідання Партоли О.Є., потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої ОСОБА_2 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області адміністративний матеріали, який надійшов з відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2024 року на розгляд до Валківського районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріали, що містить протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 555310 від 10 травня 2024 року, який складено стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, якому присвоєно номер 615/1008/24, провадження № 3/615/318/24.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що 10 травня 2024 року близько 20 год 30 хв ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство економічного та психологічного характеру стосовно своєї співмешканки ОСОБА_1 , а саме: ображав останню нецензурною лайкою та не впускав до будинку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 21 травня 2024 року на розгляд до Валківського районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріали, що містить протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 555305 від 17 травня 2024 року, який складено стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, якому присвоєно номер 615/1039/24, провадження № 3/615/329/24.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що 16 травня 2024 року близько 22 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство у формі фізичного та психологічного насильства, а саме хапав за руки, чим спричинив фізичного болю, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою стосовно ОСОБА_1 .

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 04 червня 2024 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП № 615/1008/24 (провадження № 3/615/318/24) та справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП № 615/1039/24 (провадження № 3/615/329/24) об`єднано в одне провадження, присвоївши єдиний унікальний номер № 615/1008/24 (провадження № 3/615/318/24).

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 , у судовому засіданні надав пояснення, що він разом з потерпілою та їх малолітньою донькою проживають за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, відносини між ним та потерпілою не носять характеру сімейних, кожен веде свій побут, опіку над дитиною здійснює він. Зазначив, що відносини між ним та потерпілою погіршились після того, як потерпіла вчинила протиправні дії щодо їх спільної доньки, за що була притягнута до відповідальності. Вказав, що потерпіла постійно знімає його на телефон, навіть тоді коли він перебуває у спідній білизні, при цьому він постійно зазначає, що забороняє себе знімати, однак вона продовжує знімати, чим спричиняє йому дискомфорт. Щодо обставин, які мали місце 10 травня 2024 року пояснив, що у цей день близько 20 год 00 хв ОСОБА_1 почала бігти за ним, знімати його на телефон, провокувати, у зв`язку з чим він пішов у будинок і закрив перед нею двері і одразу відкрив, при цьому потерпіла у цей час кричала, що її б`ють та щось інше, що робить при кожному конфлікті. Нецензурна лайка з його боку могла мати місце, однак лише через дії самої потерпілої, в тому числі які полягали в постійному зніманні його на телефон, що завдавало йому дискомфорту, і такі слова не були направленні саме в бік ОСОБА_1 та не могли спричинити потерпілій психологічного насильства, тобто у нього взагалі не було умислу на вчинення домашнього насильства стосовно потерпілої. З приводу обставин, коли він забирав телефон у потерпілої зазначив, що ввечері він вже лягав спати потерпіла знову почала знімати його на телефон, він зробив їй зауваження, щоб вона припинила знімати, однак вона проігнорувала його прохання, після чого він змушений був забрати телефон та віддав його потерпілій пізніше, коли вона пообіцяла, що більше знімати його не буде.

Потерпіла ОСОБА_1 у судовому засіданні надала пояснення, що 10 травня 2024 року приблизно о 19 год 00 хв перебувала на подвір`ї свого будинку разом з донькою, у цей час почула, що хтось до них прийшов та вона попросила свою доньку піти подивитись хто прийшов. Повернувшись донька сказала, що саме їй потрібно вийти. Вийшовши на вулицю вона побачила військових, які спитали у неї за ОСОБА_3 , на що вона повідомила, що він тільки що поїхав. Військові чекали хвилин 40 та після чого до неї підійшла поліцейська, яка спитала скільки років вони проживають разом та надала повістку до військомату для передачі ОСОБА_3 . Приблизно через годину додому повернувся ОСОБА_3 , вона вийшла на подвір`я передати йому повістку щоб камери відеоспостереження, які знаходяться у них на подвір`ї, це зафіксували. Підійшовши до ОСОБА_3 вона повідомила, що йому передали повістку, почувши це він сів за кермо автомобіля на почав їхати прямо на неї, чим їй було завдано удару по нозі. Потім він поставив машину та у цей момент вона взяла телефон та ввімкнула відеозапис, під час чого намагалась передати йому повістку, на що він повідомив, що вона немає права передавати повістку. Потім прийшла їх донька, він почав чіплятись до неї та вчити, що говорити коли прийдуть працівники поліції. Потерпіла звернулась до ОСОБА_3 та вказала, що не треба вчити дитину брехати, що було зафіксовано на телефон, який у неї було викрадено. Після чого, ОСОБА_3 пішов до будинку та зачинив двері, а вона з дитиною залишились на вулиці і лише приблизно через десять хвилин останній відчинив двері. Через деякий час вона відійшла, а він разом з дитиною пішли до будинку і він зачинив двері, а вона у цей час вже викликала поліцію. З приводу обставин, які мали місце 16 травня 2024 року потерпіла повідомила, що увечері вона вирішила підготуватись до судового засідання, яке було призначено на 17 травня 2024 року, та у цей час до неї у кімнату зайшов ОСОБА_3 та сказав лягати спати, на що вона повідомила, що їй треба підготуватись, у відповідь на що він почав її ображати, у цей час вона взяла телефон та почала знімати. ОСОБА_3 у цей момент накинувся на неї, кинув на ліжко, почав душити, ліг усім тілом не неї та коли вставав вона відчула хруст в боці, потім він перевернув її на живіт, взяв за волосся та вихопив телефон і кинув його на ліжко, після чого вона вимушена була вимкнути світло та лягти спати.

Представник потерпілої у судовому засіданні зазначила, що матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 . Зазначила, що при оцінці показань малолітньої ОСОБА_4 необхідно враховувати, що остання знаходиться під впливом батька тому могла надати суперечливі показання. Заподіяння потерпілій 16 травня 2024 року тілесних ушкоджень підтверджується записами в медичній картці, які були зроблені 20 травня 2024 року після її звернення до сімейного лікаря. Пояснення ОСОБА_3 надані в судовому засіданні не співпадають в деталях з його письмовими поясненнями, наданими при складанні адміністративних протоколів. Також необхідно врахувати, що ОСОБА_3 вчиняв домашнє насильство щодо потерпілої і раніше, бив її та за цим фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України.

Дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення потерпілої, її представника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2)колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Стаття 1 цього Закону визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного та фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному ті фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктом можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Таким чином, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції ст.173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне та фізичне насильство, внаслідок якого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 251 КУпАП встановлює перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вже було встановлено, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 555310 від 10 травня 2024 року, 10 травня 2024 року близько 20 год 30 хв ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство економічного та психологічного характеру стосовно своєї співмешканки ОСОБА_1 , а саме: ображав останню нецензурною лайкою та не впускав до будинку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До протоколу додані рапорт, письмова заява та пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_3 , а також форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Так, згідно рапорта, 10 травня 2024 року о 21 год 00 хв за адресою: Валківський район, с. Кобзарівка, чоловік заявниці не бере повістки, яку їй видали працівники військомату, не пускає додому. Дана заява зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» 10 травня 2024 року за № 1524.

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_1 від 10 травня 2024 року, остання просить прийняти міри до її співмешканця ОСОБА_3 , який 10 травня 2024 року близько 20 год 30 хв за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно неї неправомірні дії.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 10 травня 2024 року, вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . 10 травня 2024 року між нею та ОСОБА_3 виникла сварка, через вручення повістки останньому. У ході сварки ОСОБА_3 виражався в її бік нецензурною лайкою, образливими словами та не пускав до будинку, після чого вона звернулась до поліції.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 від 10 травня 2024 року, він разом із своєї співмешканкою ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . 10 травня 2024 року між ними виник конфлікт через те, що його співмешканці вручили повістку на його ім`я для передачі йому, однак він відмовився її брати, при цьому нецензурною лайкою та образливими словами він не виражався, однак його співмешканка зателефонувала до поліції.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, згідно якої рівень небезпеки ОСОБА_3 оцінюється як низький, а також лист відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою № 1521 від 10 травня 2024 року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 555305 від 17 травня 2024 року, 16 травня 2024 року близько 22 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство у формі фізичного та психологічного насильства, а саме хапав за руки, чим спричинив фізичного болю, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою стосовно ОСОБА_1 .

До протоколу додані рапорт, письмова заява та пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_3 , а також форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Так, згідно рапорта помічника чергового ВП № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 17 травня 2024 року, 17 травня 2024 року о 15 год 45 хв надійшла заява про те, що 16 травня 2024 року о 22 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 , вчинено домашнє насильство стосовно заявника ОСОБА_1 , яка зареєстрована 17 травня 2024 року за № 1583.

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_1 від 17 травня 2024 року, остання просить прийняти міри до її співмешканця ОСОБА_3 , який 16 травня 2024 року вчинив щодо неї фізичне та психологічне насильство, хапав за руки та плечі, душив, при цьому завдав фізичного болю.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 17 травня 2024 року, разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Останні два роки у них виникають постійні конфлікти. 16 травня 2024 року о 22 год 00 хв вона перебувала у себе в кімнаті та готувалась до судового засідання та у цей час до неї зайшов ОСОБА_3 та почав ображати. У цей момент вона взяла телефон до рук, щоб зафіксувати образи на відео, однак ОСОБА_3 кинувся на неї та завалив на ліжко, намагаючись вихопити з рук мобільний телефон. Також, ОСОБА_3 ледь її не задушив. У ході конфлікту ОСОБА_3 хапав її за руки та плечі, чим завдав фізичного болю.

З письмових пояснень ОСОБА_3 від 17 травня 2024 року вбачається, що 16 травня 2024 року близько 22 год 00 хв його цивільна дружина ОСОБА_1 змусила їх спільну доньку піти спати разом з ним. Коли вони з донькою лягли, то дружина в сусідній кімнаті ввімкнула світло, у зв`язку з чим він зайшов до неї в кімнату та сказав, якщо всі йдуть спати значить всі. Однак його дружина почала його знімати на телефон, що його обурило і він забрав телефон, коли дружина попросила віддати телефон він його віддав і вона сказала, що більше знімати не буде, вимкнула світло та лягла спати.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, згідно якої рівень небезпеки ОСОБА_3 оцінюється як середній, а також лист відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою № 1583 від 17 травня 2024 року.

Допитана у судовому засіданні в присутності психолога свідок ОСОБА_4 надала пояснення, що вона разом з батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживає у одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . З приводу обставин коли батько забирав у матері телефон пояснила, що дати вона не пам`ятає коли це сталось, однак був випадок, коли мама почала знімати на телефон її та батька, що робить постійно, відповідно батькові це не сподобалось, він попросив маму не знімати, на що вона відповіла, що він не може їй заборонити знімати. Після чого батько почав забирати телефон та після того як забрав поклав на поличку у залі, щоб мама його не чіпала, при цьому будь-якого фізичного болю мамі він не заподіяв, при цьому мама казала нецензурні слова стосовно батька, а батько просто мовчав, на цьому конфлікт був завершений. Також вказала, що батьки часто викликають працівників поліції, зазначила, що матір викликала поліцію через те, що її побив батько та вкрав телефон, однак вона жодного разу не бачила щоб батько бив матір та вважає, що такого бути не могло. Крім того вказала, що в її присутності батько ніколи не ображав маму поганими словами. З приводу того, що батько не пускав матір в будинок зазначила, що такого жодного разу в її присутності не було. Також вказала, що з батьком у неї гарні відносини, а з мамою іноді виникають сварки, під час чого вона кричить на неї та на батька.

Потерпілою долучено до матеріалів справи відеозаписи за 10 травня 2024 року.

Так, на відеозаписі видно, що потерпіла намагається передати ОСОБА_3 повістку, на що він питає навіщо вона йому її передає. Потерпіла вказує, що їй повідомили, що якщо він відмовиться взяти повістку вона повинна викликати поліцію. ОСОБА_3 у відповідь повідомив, що не вона повинна видавати повістки, при цьому він не вживав ненормативної лексики у бік потерпілої.

На іншому відеозаписі потерпіла підходить до ОСОБА_3 та кладе повістку на диван і вказує, що вона поклала біля нього повістку, на що ОСОБА_3 промовчав, ненормативну лексику не вживав.

З іншого відеозапису чути, що закриваються двері та чути як говорить потерпіла, що ОСОБА_3 закрив двері, а вона з дитиною на вулиці. При цьому, відеозапис містить лише звук, відео затемнене та нічого не видно.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків», за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. У будь-якому випадку правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за правилами кримінального правопорушення за яке призначене покарання (стягнення), за яким особа позбавляється волі.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію «кола адресатів» та критерію «мети та тяжкості наслідків». Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Суд зазначає, що досліджені у судовому засіданні матеріали, у своїй сукупності, не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

У даному випадку наявність наслідків дій ОСОБА_3 у виді спричинення психічної або фізичної шкоди ОСОБА_1 , не відображені у протоколах про адміністративне правопорушення, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом».

Фактично об`єктивна сторона правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в протоколах про адміністративне правопорушення не розкриті.

Насильство в сім`ї, у розумінні ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 , не знайшло свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно - наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З фабули протоколів про адміністративне правопорушення не простежується факт того, що конфліктні ситуації, які мали місце 10 травня 2024 року та 16 травня 2024 року викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, тощо.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вказав, що нецензурна лайка з його боку могла мати місце, однак лише через дії самої потерпілої, в тому числі які полягали в постійному зніманні на телефон, що завдавало йому дискомфорту, і такі слова не були направленні саме в бік ОСОБА_1 та не могли спричинити потерпілій психологічного насильства, тобто у нього взагалі не було умислу на вчинення домашнього насильства стосовно потерпілої.

У даному випадку можна дійти висновку, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_3 і потерпілою відсутня. У судовому засіданні встановлено, що дійсно мали місце конфліктні ситуації між ОСОБА_3 та потерпілою, однак, не кожна конфліктна ситуація є домашнім насильством у розумінні норм Закону. Наявність сварок і непорозумінь між особами на побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства.

Так, сам факт звернення ОСОБА_1 , до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Працівниками поліції, які склали протоколи про адміністративне правопорушення, не зібрано належних доказів, які б встановлювали винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, до протоколів про адміністративне правопорушення додані письмові пояснення потерпілої, у яких вона вказує, що стосовно неї з боку ОСОБА_3 вчинялось домашнє насильство та письмові пояснення самого ОСОБА_3 , який вказує, що не вчиняв домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 .

При цьому, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, письмові пояснення ОСОБА_3 , у яких останній зазначає про наявність конфлікту між ним та співмешканкою, однак заперечує факт вчинення ним стосовно останньої домашнього насильства, та письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких вона вказує на вчинення стосовно неї домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , не можуть бути беззаперечними доказами винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності винуватості особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

Надані потерпілою відеозаписи, які були досліджені у судовому засіданні, за 10 травня 2024 року не підтверджують вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства у формі фізичного, психологічного або економічного характеру стосовно ОСОБА_1 .

Пояснення потерпілої, що надані нею у судовому засіданні, щодо вчинення ОСОБА_3 стосовно неї фізичного насильства не підтверджено жодним доказом.

Самі по собі складені відносно ОСОБА_3 протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не можуть бути визнанні належними та допустимими доказами по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечними доказами, а викладені у них обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_3 вчиняв домашнє насильство щодо потерпілої і раніше, бив її та за цим фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, суд не може прийняти до уваги, оскільки суд наділений правом здійснювати розгляд справи в межах протоколів про адміністративні правопорушення, які перебувають на розгляді, у даному випадку суд вирішує питання виключно щодо наявності або відсутності в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які мали місце 10 травня 2024 року та 16 травня 2024 року.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Інших доказів на встановлення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали судової справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Валківський районний суд Харківської області протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складений 28 червня 2024 року.

Суддя А.О. Логвінов