КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/1379/24 Головуючий у суді І інстанції Висоцька Г.В.
Провадження № 33/824/3247/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Абакарова Мурада Мавлетхановича та потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 40 (сорока) годин громадських робіт. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 лютого 2024 року близько 19:20 год біля магазину «Продукти» по АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу громадянки ОСОБА_2 , наносив удари в область голови, чим своїми діями порушив громадський порядок і спокій громадян, вчинивши дрібне хуліганство, за що передбачено відповідальність за ст. 173 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 08 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що постанову прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права за відсутності повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Вважає, що він в жодному випадку не порушував громадський порядок, як і не мав жодних намірів його порушувати.

Суд першої інстанції однобічно, упереджено, без будь-яких наявних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що в його дії були спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян з хуліганських мотивів.

Зазначає, що протокол серії ВАД №200771 від 07 березня 2024 року про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 254, 256 КУпАП та не може бути доказом у справі.

Маючи на руках заяву ОСОБА_2 з даними ОСОБА_1 (прізвище, ім`я, місце проживання і номер мобільного телефону), працівнику поліції знадобилось 10 днів для встановлення особи.

Таким чином, порушено терміни складання Протоколу, які чітко вказані в ч. 2 ст. 254 КУпАП.

В графі «склад адміністративного правопорушення» зазначається місце вчинення правопорушення АДРЕСА_2 , але фактично подія відбулась біля сусіднього будинку по АДРЕСА_3 , біля входу на територію бару «Педина», що було встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції.

Крім того у протоколі не зазначено громадське місце, тобто точне місце скоєння адміністративного правопорушення (область, район, місто, а вказана лише вулиця).

Свідок ОСОБА_3 знайшлася лише через 9 днів після події, хоча вони з потерпілою добре знайомі, що викликає підозру в неупередженості свідка.

В своїх поясненнях від 06 березня 2024 року свідок чітко вказала прізвище та ім`я ОСОБА_1 , хоча вони незнайомі, а також прізвище та ім`я потерпілої.

Всі покази свідок або заперечувала, або не бачила не чула, бо на вулиці було темно і шумно, а тому ОСОБА_1 впевнений, що свідка на місці події не було, бо весь цей час він добре бачив місце, де мав бути свідок.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції не дотримався вимог щодо безсторонності. Так, було взято до уваги та досліджено лише ті докази, які свідчили про винуватість особи. При цьому вони належним чином не досліджувались на предмет належності та допустимості при наявності відповідних аргументів захисту.

Окремо зазначає, що викладене вище свідчить про те, що поліцейським не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що копію постанови він отримав в суді першої інстанції 29 березня 2024 року, що підтверджується датою засвідчення відповідної постанови.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - адвокат Абакаров М.М. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні потерпіла - ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Беручи до уваги ту обставину, що справа перебуває на стадії апеляційного перегляду, перш за все підлягає вирішенню питання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що постанова у цій справі отримана захисником 29 березня 2024 року та 08 квітня 2024 року подано апеляційну скаргу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження та вважає за доцільне його поновити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 173 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суд в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок.

Як вбачається з диспозиції ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство - нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом охорони за ст. 173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та на вокзалів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22 грудня 2006 року при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст.296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - відсутня вказівка про суть правопорушення.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 200771 від 07 березня 2024 року, ОСОБА_1 26 лютого 2024 року близько 19 год. 20 хв. біля магазину «Продукти» по АДРЕСА_2 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу гр. ОСОБА_2 , наносив удари в область голови, чим своїми діями порушив громадський порядок і спокій громадян, вчинивши дрібне хуліганство, за що передбачено ст. 173 КУпАП.

Зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні вбачається, що 26 лютого 2024 року він йшов по вул. Каштановій в м. Обухові, на зустріч йшла сусідка ОСОБА_2 . Напередодні, 18 лютого 2024 року між його дружиною та ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу шуму в квартирі. Він підійшов впритул до ОСОБА_4 і попросив вибачитись перед його дружиною. Однак ОСОБА_2 почала лаятися на нього, між ними розпочалася штовханина, потерпіла почала погрожувати викликом поліції. Зазначав, що він не хапав за волосся ОСОБА_2 .

З пояснень потерпілої ОСОБА_2 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що вона 26 лютого 2024 на вулиці Каштановій в м. Обухові напроти магазину «Продукти» зустріла свого сусіда ОСОБА_1 , який вдарив її рукою в область обличчя, хапав за одяг, шию, лаявся нецензурними словами і штовхнув об залізний паркан. Із його криків вона зрозуміла, що він обурений конфліктом, який відбувся між нею та його дружиною напередодні 18 лютого 2024 року.

Відповідно письмових пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що вона побачила сварку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . в ході якої ОСОБА_1 виражався нецензурною лексикою та хапав за волосся ОСОБА_2 .

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується доказами, що містяться у матеріалах цієї справи, а саме відомостями: протоколу, заявою потерпілої - ОСОБА_2 , поясненнями свідка - ОСОБА_5 .

Незважаючи на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, вина останнього підтверджується вищезазначеними доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним, які є належними та допустимими, та які поза розумним сумнівом підтверджують наявність у її діях складу вказаного адміністративного правопорушення, а тому безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що судом під час розгляду справи порушено ст.280 КУпАП, оскільки не з`ясовано обставин вчинення правопорушення та не вжито заходів до встановлення вини особи в його вчиненні.

Аргументи апелянта, що між ОСОБА_1 та потерпілою на протязі тривалого часу існує конфлікт через дії саме потерпілого то апеляційний суд розцінює такі доводи критично, оскільки даний факт не спростовує наявності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та вчинення нею адміністративного правопорушення під час подій зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи викладене, апеляційний суд приходить висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ст. 173 КУпАП, оскiльки він вчинив дрібне хуліганство, тобто в громадському місці публічно непристойно висловлювалася та образливо чіплялася до ОСОБА_2 , тим самим порушивши громадський порядок і спокій громадян.

Надаючи вірну оцінку доказам, що є у матеріалах справи, суд першої інстанції вірно зазначив, що подія мала місце на вулиці, на відкритому просторі біля магазину «Продукти», що є громадським місцем.

На думку апеляційного суду, громадський порядок загалом визначається як безпечний стан в громадських місцях, гарантія вільного використання кожним громадянином своїх прав і свобод.

Неточності, про які ОСОБА_1 зазначає, а саме: що подія відбулась по АДРЕСА_3 біля входу на територію бару «Педина», а не по вул. Каштанова 4/7 біля магазину «Продукти» не можуть бути підставою для скасування постанови, а тому судом не оцінюються.

Таким чином ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці, висловлювалась нецензурною лайкою на адресу потерпілої в присутності інших громадян, чим порушила громадський порядок і в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не звертався із позовом до суду в порядку КАСУ на дії працівників поліції, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність постанови Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року, а тому апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Керуючись статтями 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб