ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1599/24 Справа № 181/1721/23 Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю захисника Сінцової Т.В., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскаржуваною постановою суду першої інстанції, 26 вересня 2023 року о 19.30 годині водій ОСОБА_1 по вул.Центральна, смт. Межова керував транспортним засобом марки ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітке мовлення). На вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом передчасно зроблено висновок про його винуватість у вчиненому правопорушенні, оскільки матеріали справи не доводять наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Одночасно вказує, що наявними матеріалами не підтверджується факт керування ним автомобілем. Вказує, що перебування особи в автомобілі не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, а наявні в матеріалах справи докази не підтверджують того, що саме він був водієм автомобіля.

Акцентує увагу на тому, що суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення може бути лише особа, що керувала автомобілем, яка і має статус водія транспортного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній підстав; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги; перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; актом огляду на стан сп`яніння (а.с. 3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_3 від проведення відповідного огляду (а.с. 4);письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с. 6); розпискою ОСОБА_5 (а.с. 9).

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта стосовно того, що він не керував транспортним засобом, оскільки матеріали провадження не містять достовірного підтвердження та доказів цієї обставини, суд апеляційної інстанції оцінює як необгрунтовані, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами.

Як було встановлено судом першої інстанції, запис з портативного відеореєстратора працівниками поліції під час виконання службових обов`язків працівника, який долучено до матеріалів справи, не відтворюється, у зв`язку із чим він не був взятий судом до уваги як доказ у справі. Разом із тим, судом було правильно констатовано, що іншими дослідженими доказами винуватість ОСОБА_1 є доведеною поза розумним сумнівом.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) та у акті огляду на стан сп`яніння, де зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та вказано, що він від проходження огляду відмовився (а.с. 3), останній розписався без будь-яких зауважень, від надання письмових пояснень відмовився (а.с. 5).

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що 26 вересня 2023 року о 19.30 годин він був очевидцем того, як водій автомобіля ВАЗ 21043 не відреагував на сигнал про необхідність зупинки, поданий йому поліцейським за допомогою сигнального диску червоного кольору, та продовжив рух, після чого був зупинений. У подальшому поліцейські виявили у вказаного водія ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували останньому пройти відповідний огляд, на що він відмовився, факти вживання ним алкоголю і керування транспортним засобом не заперечував (а.с. 6).

Крім цього матеріали справи містять постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №275625 від 26 вересня 2023 року, яка підтверджує факт керування останнім транспортним засобом 26 вересня 2023 року о 19.30 годині по вул.Центральна, смт. Межова марки ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також те, що ОСОБА_1 не скористався правом на оскарження вищевказаної постанови. При цьому особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, надано суду письмову заяву за змістом якої ОСОБА_1 свою провину визнає, щиро кається, тяжких наслідків не настало, його військова служба пов`язана з виконанням функцій водія, тому просить не позбавляти його водійських прав.

Також матеріали справи містять розписку ОСОБА_5 про отримання ним автомобіля ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та зобов`язання не допускати останнього до керування транспортним засобом до повного витрезвлення (а.с. 9).

На думку суду апеляційної інстанції, вказані відомості поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем та наявність підстав для висловлення працівниками поліції йому як водієві транспортного засобу пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, від якої він відмовився.

Що стосується доводів апелянта про те, що працівниками поліції в порушення вимог ст. 266 КУпАП не було його відсторонено від керування автомобілем, то слід зазначити, що в матеріалах справи перебуває вищезазначена розписка ОСОБА_5 , якому був переданий автомобіль.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом оцінюються критично, оскільки вони наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця