Справа №295/6561/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. розглянув матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.172-20 ч.3 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , учасника бойових дій, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_2 , -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 27.04.2024 о 13 год. 45 хв. капітан ОСОБА_2 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, під час виконання службових обов`язків на території табору тимчасового місця розташування в/ч НОМЕР_1 ПЗОВ «Супутник», що за адресою АДРЕСА_1 . Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу відмовився в присутності двох свідків у медичному закладі, висновок №426 від 27.04.2024, та у ІНФОРМАЦІЯ_2 , акт №166 від 27.04.2024, вказані дії вчинено в умовах особливого періоду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, в телефонному режимі повідомив, що вибув в зону бойових дій в Харківську область, просить проводити розгляд справи без його участі. З правопорушенням не згодний, заперечує що перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки з 2015 року взагалі не вживає алкоголь. Протокол складено через конфліктну ситуацію з командуванням. Також зазначив, що в медичному закладі свідки не залучалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідальність за ст. 172-20 ч.3 КУпАП наступає в разі розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або виживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями під час проходження зборів на території військової частини або поява таких осіб на території військової частини у нетверезому стані, у стані наркотичного або іншого сп`яніння або виконання службових обов`язків у стані сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан сп`яніння, в умовах особливого періоду. Отже, з урахуванням зазначених норм КУпАП та принципу змагальності суд не може виходити за межі певного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано перебування з ознаками алкогольного сп`яніння на території військового об`єкта, в умовах особливого періоду, та відмова від проходження огляду. При цьому, у протоколі не зазначено, які саме ознаки алкогольного сп`яніння було виявлено у ОСОБА_1 .

На обгрунтування вини суду надано акт № 166 від 27.04.2024 про відмову від проходження огляду за допомогою приладу Алконт та висновок лікарня № 426 від 27.04.2024, згідно якого встановити стан алкогольного сп`яніння неможливо, у зв`язку з відмовою від обстеження. При цьому, в медичному закладі свідки не залучалися.

Долучені до справи письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про те, що ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, поза розумним сумнівом не доводять зазначені обставини.

Крім того, згідно Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого КМУ від 12 січня 2024 р. № 32, уразі відмови військовослужбовця/військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з висновку КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» ЖОР, огляд ОСОБА_1 проводився без залучення свідків та не застосовувалися технічні засоби відеозапису, що є сутєви порушенням.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявності належних та допустимих доказів, не може слугувати однозначним доказом вини.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно с п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч.3 КУпАП., що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247,283, 284, КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 172-20 ч.3 КУпАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя С.М.Костенко