ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Хоменка А.С. на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400,00 грн. та стягнуто в дохід держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

за участю:

захисника Хоменка А.С.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року водій ОСОБА_1 21 листопада 2023 року о 17.18 год. у м. Дніпрі по вул.А.Белелюбського, буд. 13, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, під час об`їзду перешкоди не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Nissan Primera, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди завдано матеріальні збитки. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.13.1 та 13.3 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 21 листопада 2023 року о 17.18 год. у м. Дніпрі по вул.А.Белелюбського, буд. 13 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був учасником ДТП, місце скоєння якої залишив, до поліції не повідомив, чим порушив вимоги п.2.10а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати, винести нову постанову, якою провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що оскаржувані протоколи складені через 14 днів після виявлення особи ОСОБА_1 , який начебто причетний до ДТП, при цьому протокол серії ААД №556082 містить виправлення в адресі реєстрації ОСОБА_1 , а протокол ААД №556083 в найменуванні транспортного засобу, даті видачі паспорта та даті призначення судового розгляду. Вважає, що схема місця ДТП містить неправдиві відомості. Вказує, що на відео не видно момент зіткнення, а інші докази ДТП відсутні, зокрема, відсутні фото пошкоджень автомобіля Nissan Primera, а автомобіль ОСОБА_1 пошкоджень немає. Зазначає, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.10 ПДР України, покинув місце ДТП, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди. Зазначає, що претензій від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 чи до страхової компанії щодо відшкодування збитків не надходило.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому положеннями п. 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п. 13.3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Згідно положень ст.122-4 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають водії транспортних засобів та інші учасники дорожнього руху, які на порушення встановлених правил залишили місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколах про адміністративне правопорушення, складених уповноваженими особами з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; схемі місця ДТП, на якій зображена дорога, де відбулась подія зіткнення, попередній напрямок руху водія ОСОБА_2 та місце розташування транспортного засобу після цього; поясненнях водія учасника ДТП ОСОБА_2 , наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та у суді першої інстанції, а також іншими наявними доказами у справі.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Посилання захисника на те, що судом першої інстанції не було встановлено усі обставини ДТП та не надано оцінку доводам сторони захисту, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Так, судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень водіїв учасників ДТП було встановлено, що ОСОБА_1 21 листопада 2023 року о 17.18 год. у м. Дніпрі по вул.А.Белелюбського, буд. 13, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, під час об`їзду перешкоди не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Nissan Primera, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди завдано матеріальні збитки. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.13.1 та 13.3 ПДР України.

Викладене також узгоджується з відомостями, що містяться у схемі місця ДТП, на якій зазначено та зображено ділянку дороги, де відбулось ДТП, та місце розташування транспортного засобу Nissan Primera після цього.

Вказана схема всупереч доводам захисника в апеляційній скарзі складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, за участю учасника ДТП ОСОБА_2 , який під час її складання жодних заперечень чи зауважень щодо вказаних у ній відомостей не мав.

При цьому механізм заподіяння видимих пошкоджень автомобіля марки Nissan Primera, які зафіксовані у схемі місця ДТП, повністю відповідає події ДТП, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Також, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини ДТП підтверджуються наявними у матеріалах справи поясненнями водія учасника ДТП ОСОБА_2 , а також відеозаписом з камер відеоспостереження, з яких слідує, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, під час об`їзду перешкоди не дотримався безпечного інтервалу, чим допустив порушення вимог п.п.13.1 та 13.3 ПДР України, внаслідок чого і сталася дана дорожньо-транспортна пригода.

Суд першої та апеляційної інстанцій критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 про те, що він не причетний до ДТП та його транспортний засіб не має пошкоджень, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи.

При цьому суд апеляційної інстанції не надає оцінки діям другого водія учасника ДТП, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП головуючому судді по даній справі для розгляду не надавався.

Водночас, з наявного у матеріалах справи відеозапису слідує, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 під час обїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_2 контактував своїм заднім правим крилом з його лівою задньою частиною, після чого зупинився на пару секунд та продовжив рух, а автомобіль під керуванням ОСОБА_2 виїхав на узбіччя та зупинився.

При цьому, відповідно до пояснень ОСОБА_2 , наданих під час складання протоколу та у суді першої інстанції, що після зіткнення він повідомив ОСОБА_1 про те, що сталось ДТП, однак останній щось агресивно відповів та поїхав з місця ДТП, не вчинивши жодних заходів, спрямованих на зупинку транспортного засобу та виклику 102.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що матеріалами справи та поясненнями потерпілого підтверджується, що водієм ОСОБА_1 порушено п.п.13.1, 13.3 ПДР України, внаслідок чого відбулось дане ДТП, а так само ним порушено п. 2.10 ПДР, оскільки він покинув місце ДТП.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що наданими стороною захисту фотографіями підтверджується відсутність у транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 пошкоджень, а значить і відсутність складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними, оскільки як правильно зазначив суд першої інстанції, вказані фотографії не можуть бути взяті до уваги з огляду на відсутність належним чином підтверджених даних про те, коли саме вони були зроблені, та відсутності відомостей про здійснення ОСОБА_1 будь-яких дій щодо усунення пошкоджень транспортного засобу.

Не заслуговують на увагу і посилання захисника на порушення працівниками поліції строків складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, при цьому як встановлено матеріалами справи 21 листопада 2023 року, в день ДТП, ОСОБА_1 залишив місце зіткнення, у зв`язку з чим відповідно до рапорту працівника поліції здійснювались заходи, спрямовані на встановлення винної у ДТП особи, та 05 грудня 2023 року після встановлення причетності ОСОБА_1 до ДТП та надання ним письмових пояснень, заступником начальника ВРОМ ДТП УПП в Дніпропетровській області Поповим В.С. за участю ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Що стосується доводів захисника про те, що протоколи про адміністративне правопорушення містять певні виправлення в адресі реєстрації ОСОБА_1 , в найменуванні транспортного засобу, даті видачі паспорта та даті призначення судового розгляду, то слід зазначити, що вказані обставини не є тією обставиною, яка дає підстави суду визнати протоколи недопустимими доказами з огляду на те, що вказані виправлення не є суттєвими та сам ОСОБА_1 не заперечує, що протоколи про адміністративне правопорушення складені саме щодо нього. Крім того, протоколи містять підписи ОСОБА_1 , якими останній засвідчив правильність відомостей щодо нього, зазначених у протоколах.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що у рішенні у справі Сутяжник проти Росії від 23 липня 2009 року ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, правовий пуризм на відміну від обставин істотного та непереборного характеру завжди призводить до порушення принципу правової визначеності.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 826/11106/17, від 28 жовтня 2018 року у справі № 826/14749/16, від 25 березня 2020 року у справі № 805/4508/16-а, від 31 березня 2021 року у справі № 620/2520/20.

З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду захисником не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення обставин ДТП та факту залишення місця ДТП.

Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції оцінив надані учасниками ДТП пояснення та прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не був уважний, не дотримався вимог ПДР України, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, під час об`їзду перешкоди не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулось ДТП, а також в подальшому залишення місця ДТП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанцій доказів підтверджує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та у залишенні місця ДТП.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Хоменка А.С. залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот