Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2871/24
Провадження № 3/945/1672/24
ПОСТАНОВА
13 грудня 2024 року м. Миколаїв
Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Шаронова Н.О., за участю: секретаря судового засідання Карабут В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 5 МРУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 148553: 27.11.2024 в АДРЕСА_1 , мати ОСОБА_1 не віддавала документи дітей заявниці ОСОБА_2 , а саме: свідоцтва про народження, на мирне вирішення ситуації, що склалася заперечує. Заявниця стверджує, що відносно неї було вчинено даними діями насильство психологічного характеру.
У судове засідання ОСОБА_1 не прибула; про дату та час розгляду справи повідомлена, що підтверджується довідкою про доставку SMS.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться: протокол про адміністративне правопорушення від 06.12.2024, який підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності (а. с. 1); копія рапорту (а. с. 2); копія заяви ОСОБА_2 , відповідно до якої, ОСОБА_2 просить провести бесіду профілактичного характеру з її матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка забрала свідоцтво про народження її дочок та відмовляється їх повертати, аргументуючи це тим, щоб ОСОБА_2 не вивезла дітей за кордон. Жодного факту домашнього насильства фізичного, психологічного відносно неї не відбувалося (а. с. 3); копія пояснень ОСОБА_2 від 27.11.2024, відповідно до яких, 27.11.2024 приблизно о 22:20 вона зателефонувала на лінію 102 стосовно того, що її мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовляється повертати свідоцтва про народження дочок ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , 2011 р.н., та ОСОБА_4 , 2017 р.н., які ОСОБА_1 взяла з шафи (а. с. 4); копія пояснень ОСОБА_5 від 27.11.2024, відповідно до яких, його бабуся ОСОБА_1 , від дітей матері ОСОБА_5 , почула, що діти збираються з матір`ю за кордон, забрала документи наймолодшої сестри та не віддає (а. с. 5); пояснення ОСОБА_1 від 06.12.2024, відповідно до яких, 27.11.2024 приблизно о 22 години її дочка ОСОБА_2 , 1978 р.н., повідомила, що хоче забрати своїх дітей за кордон в Литву. ОСОБА_1 відреагувала негативно. ОСОБА_1 забрала свідоцтва про народження дітей та намір повертати свідоцтва не має (а. с. 6); копія пенсійного посвідчення ОСОБА_1 (а. с. 7).
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 148553: 27.11.2024 в АДРЕСА_1 , мати ОСОБА_1 не віддавала документи дітей заявниці ОСОБА_2 , а саме: свідоцтва про народження, на мирне вирішення ситуації, що склалася заперечує. Заявниця стверджує, що відносно неї було вчинено даними діями насильство психологічного характеру.
Отже, об`єктивна сторона інкримінованого адміністративного правопорушення зазначена уповноваженою особою некоректно.
Вказаний недолік протоколу про адміністративне правопорушення є суттєвим, що призвело до того, що з вказаного протоколу неможливо встановити обставини, які підлягають доведенню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому суд не бере до уваги протокол про адміністративне правопорушення, як доказ. Складення протоколу такого змісту, як акта адміністративного обвинувачення, ставить під сумнів допустимість усіх зібраних у справі доказів.
Особа, яка скоїла правопорушення, відповідно до вимог ч.1 ст. 8 КУпАП підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Тільки за наявністю складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
Крім цього, пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").
Так, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. При цьому, домашнє насильство економічного характеру характеризується умисним позбавленням житла, їжі, одягу, іншого майна.
Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.
Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сили (фізичної, психологічної та іншої) того, хто чинить насильство.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
Так, з копії заяви ОСОБА_2 (а. с. 3) слідує, що жодного факту домашнього насильства фізичного чи психологічного відносно неї не відбулося. Після чого, поліцейським до протоколу занесено відомості щодо того, що заявниця ( ОСОБА_2 ) стверджує, що діями ОСОБА_1 відносно заявниці було вчинено насильство психологічного характеру.
Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення містить непоодинокі виправлення щодо ініціалів потерпілого за даним протоколом про адміністративне правопорушення.
Також, з документів, доданих до протоколу, неможливо однозначно встановити що дії, які інкримінуються ОСОБА_1 , вчинялися в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами те, що відносно ОСОБА_2 27.11.2024 було вчинено домашнє насильство психологічного характеру ОСОБА_1 .
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 252, 280, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, -
Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів.

Суддя Н.О. Шаронова