Справа №642/1928/24
Номер провадження 3/642/805/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, ПП-ФО, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 16833 від 03.04.2024, передбачене ч.1 ст. 163-4 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 .

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що головним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Харківській області Лискою О.І. за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 встановлено, що ПП- ФО ОСОБА_1 вчинила правопорушення щодо неповідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомості про доходи громадян, зокрема сплачені на користь ФО-П за отримані товари/послуги за жовтень 2022 року, ненадання податкового розрахунку за 3 квартал 2022 року, чим порушено п.176.2 «б» ст.176 Податкового кодексу України, що встановлено актом перевірки від 03.04.2024 №14682/20-40-24-09-04/, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 163-4 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак надіслала заперечення в яких просила закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування зазначила, що ФО-П ОСОБА_1 до 01.10.2022 року була платником єдиного податку 3-й групи, а з 01 жовтня 2022 року перейшла на 2-гу групу, що підтверджується витягом №119216 з реєстру платників єдиного податку.

Згідно пп. 49.18.2 п. 49.18 статті 49 Податкового кодексу України строк подання податкової декларації за базовий звітний податковий період, що дорівнює календарному кварталу, складає 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем такого звітного (податкового) кварталу. Таким чином строк подання декларації за 3 квартал 2022 року сплив 09 листопада 2022 року. ОСОБА_1 наголосила, що ця декларація нею подавалась, як доказ надала декларацію та квитанцію №2 про прийняття податкової декларації за три квартали, тобто 9 місяців 2022 року. Згідно даної квитанції декларацію було прийнято податковим органом через електронний кабінет платника податків 21.10.2022 о 19:51, тобто в рамках передбаченого законодавством терміну.

Податкова звітність за жовтень 2022 року входить до складу податкової декларації за 2022 рік, вона була подана 18.01.2023, себто в межах строку, передбаченого підпунктом 49.18.3 п. 49.18 статті 49 ПКУ для подання річної декларації для платників єдиного податку (60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного податкового року), згідно долученої податкової декларації за 2022 рік та квитанції №2 про її прийняття. Інших форм податкової звітності стосовно відомостей про доходи для фізичних осіб - підприємців, платників єдиного податку, що не мають найманих працівників, податковим законодавством не передбачені. Таким чином вищезазначене свідчить про відсутність складу правопорушення, визначеного у Протоколі, що передбачене частиною 1 статті 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходе до висновку, що провадження по справі слід закрити, виходячи з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.163-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно протоколу № 16833 від 03.04.2024 та з акту перевірки від 03.04.2024 №14682/20-40-24-09-04/ вбачається, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення щодо неповідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомості про доходи громадян, зокрема сплачені на користь ФО-П за отримані товари/послуги за жовтень 2022 року, ненадання податкового розрахунку за 3 квартал 2022 року, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-4 КУпАП, вчинене у 3 кварталі 2022 року.

При цьому, необхідно враховувати, що безпосередньо КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення», але в теорії адміністративного права триваючими є правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання певного обов`язку, тобто такі правопорушення, які пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених конкретною правовою нормою, і припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або виявленням компетентним органом при проведенні певних перевірок. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків (листи МЮ України від 01 грудня 2003 року за № 22-34-1465, від 17 липня 2007 року за № 22-14-493 та від 02 серпня 2013 року за № 6802-0-4-13/11).

Таким чином, триваючими слід визнавати такі порушення податкового законодавства України, що характеризуються безперервністю їх учинення протягом певного часу і які тривають доти, доки їх не буде виявлено відповідним компетентним органом або особа не припинить порушувати норми податкового законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, порушення, яке було допущено ОСОБА_1 , не можна вважати триваючим, тому адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня його вчинення.

Оскільки, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-4 КУпАП, вчинене у 3 кварталі 2022 року відбулися у конкретному податковому періоді та не є триваючим правопорушенням, протокол та акт перевірки складено 03.04.2024 таким чином, на момент надходження справи до суду, строки накладення адміністративного стягнення сплинули.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи ст. 247 КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Під час розгляду адміністративного матеріалу суддя враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbingsand Others v. theUnited Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

З урахуванням того, що строк притягнення до адміністративної відповідальності, визначений ст.38Кодексу України про адміністративні правопорушення закінчився, суддя позбавлений процесуальної можливості досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, п.7 ст. 247, п.3 ст. 284КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення до моменту розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її оголошення.

Суддя А.М. Гримайло