Провадження №3/592/2628/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков Ігор Геннадійович, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 123818 від 06.09.2024 року ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП за те, що 06.09.2024 року о 08 годині 28 хвилини в м. Суми по вул. Засумська, буд. 96, керував транспортним засобом ГАЗ-3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії права керування такими транспортними засобами. Правопорушення вчинено потворно протягом року. Від керування відсторонено, чим порушив вимоги п/п а п. 2.1. Правил дорожнього руху керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП (а. п. 1) .

05.12.2024 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Фомінов Роман Миколайович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми пояснення у справі про адміністративне правопорушення № 592/15297/23, із змісту якої вбачається, що на розгляді в Ковпаківському районному суді м. Суми суду знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, судовий розгляд якої було призначено на 05.12.2024 року на 09 годину 00 хвилин. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЄПР1 № 123818 від 06.09.2024 року. , складеного заступником командира роти № 2 взводу № 4 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції Федченком Сергієм Сергійовичем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП за те, що 06.09.2024 року року о 08 годині 28 хвилин по вул. Засумській, буд. 96 в м. Суми, керував транспортним засобом ГАЗ-3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії права керування такими транспортними засобами. Правопорушення вчинене повторно протягом року. Від керування відсторонено, чим порушив п/п а п. 2.1. Правил дорожнього руху. З представлених суду матеріалів справи не вбачається наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, які наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки немає доказів, які б підтверджували його вину. До матеріалів справи про адміністративне правопорушення в якості доказів додано не засвідчену належним чином копію постанови серії БАД № 289288 від 31.10.2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 31.10.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Зазначена копія постанови не містить підпису особи, яка її винесла, та особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, що вказує на недостовірність документа та набрання ним законної сили, отже, вона є недопустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Окрім того, докази вручення ОСОБА_1 постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП чи про його обізнаність про складання такої постанови до протоколу також не долучено. З відеозапису з нагрудної камери поліцейських вбачається, що поліцейський з початку встановив вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, проте потім вказав на помилковість прийнятого ним рішення, оскільки встановив вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, при цьому в протоколі серії ЄПР1 № 123818 від 06.09.2024 року не зазначив про те, коли саме ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КупАП, і на підставі яких підтверджуючих даних. Тобто у протоколі відсутні будь-які докази, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення. Долучена поліцейським до матеріалів довідка від 09.09.2024 року про повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є неналежним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, протягом року. Захист вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки, за своєю правовою природою, він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відтак, суду не було надано доказів, які б указували на те, що на момент складання протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 31.09.2023 року, набрала законної. Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь. Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з відсиланням на п. 282 рішення Європейського суду з прав людини у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey ) , згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом . У відповідності до роз`яснень, які містяться в абз. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя № 9 від 01.11.1996 року, визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено в п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, провадження № К/9901/21241/18 (реєстраційний номер судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 90264746) . У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyeva v.Russia , рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії (Karelin v.Russia , заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив про те, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом) . Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. З огляду на на викладене, слід дійти висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, не може бути визнана доведеною, оскільки відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 повторно протягом року здійснював рух на автомобілі ГАЗ-3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи особою, яка не отримувала посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами за фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. На підставі вищевикладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 271, 290, 294 КУпАП, він просив: 1. Закрити справу у відношенні ОСОБА_1 за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. 2. Розглядати справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника (вхідний № 46701/24 від 05.12.2024 року) (а. п. 14-16) .

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є умисел на вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом не був обізнаний про винесення щодо нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 289288 від 31.10.2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Будь-які переконливі докази того, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 123818 від 06.09.2024 року, ОСОБА_1 був ознайомлений з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 289288 від 31.10.2023 року , в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477-IV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення Європейського суду з прав людини Надточій проти України (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що співробітниками поліції не було дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, прихожу до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому та процесуальному значеннях. Як загально-правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості об`єктивне правоположення. Це вимога закону звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який у своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477-IV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення Європейського суду з прав людини Надточій проти України (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачений обов`язок щодо збирання доказів, який покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що співробітниками управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України не було дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних роз умних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд в п. 39 своєї постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, провадження № К/9901/21241/18 зробив наступний висновок про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (http://reyestr.court.gov.ua/Review/90264746) .

Крім того, слід зазначити про те, що заступником командира роти № 2 взводу № 4 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції Федченком Сергієм Сергійовичем було зазначено невірне ім`я особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: Вячеслав, отже, вірним слід вважати ім`я особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Сумського районного суду Сумської області від 04.06.2019 року у справі № 587/1075, провадження № 3/587/521/19, яка набрала законної сили 15.06.2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82177198) (а. п. 20) .

Крім того, вважаю за необхідне взяти до уваги наступне.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 123818 від 06.09.2024 року співробітниками поліції не вказано, яку саме категорію посвідчення водія повинен був мати ОСОБА_1 для керування транспортним засобом ГАЗ-3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Разом з тим, ОСОБА_1 мав та має дійсне посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 05.07.2017 року категорії С (а. п. 4) .

Так, у період дії воєнного стану, згідно зі змінами та доповненнями до постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 року № 184 Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами , згідно якому встановлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В. При цьому за змістом вказаної постанови не міститься будь-яких обмежень щодо її застосування на водіїв (в залежності від роду занять, проходження служби тощо) , а відтак її чинність поширюється на усіх осіб, які мають посвідчення водія категорії B (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/184-2022-п#Text) .

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення Європейського суду з прав людини від 02.12.2010 року у справі Шульга проти України , № 16652/04) .

Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) , що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п/п а п. 2.1. Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1306-2001-п#Text) .

За змістом ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка) , або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців. Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч. ч. 2-4 цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/80731-10#Text) .

Згідно абз. 4 п. 3 розд. І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі , затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395: повторність правопорушення повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1408-15#Text) .

Те, що правопорушення вчинено повторно, має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу, у даному випадку, органами Національної поліції.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 123818 від 06.09.2024 року, водій ОСОБА_1 06.09.2024 року о 08 годині 28 хвилини в м. Суми по вул. Засумська, буд. 96, керуючи транспортним засобом ГАЗ-3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортни засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п/п а п. 2.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП (а. п. 1) .

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 123818 від 06.09.2024 року було долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 289288 від 31.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а. п. 5) .

Зі змісту даної постанови вбачається, що 30.10.2023 року о 10 годині 20 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, як особа, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 прим. КУпАП.

Із змісту довідки Про надання інформації щодо вчинення адміністративного правопорушення повторно від 09.09.2024 року старшого інспектора з ОД відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Ольга Западня вбачається, що, відповідно до п. 4 розд. VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, вона повідомляє про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, притягувався 31.10.2023 року до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (витяг постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 289288 від 31.10.2023 року, додається) . У відповідності до відомостей інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 05.07.2017 категорії С . Транспортний засіб ГАЗ-3110, номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до інформаційно-пошукових систем МВС України, належить гр. ОСОБА_3 (а. п. 4) .

Також, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 123818 від 06.09.2024 року додано оптичний носій даних DVD-R з відеофайлами (а. п. 6) .

Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX було затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2102-20#Text) .

Постановою Кабінету Міністрів України № 348 від 22.03.2022 року, яка набула чинності з 23.03.2022 року, яка була та є чинною як на час складання протоколу від 06.09.2024 року, так і на час розгляду справи судом, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 року № 184 Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами та доповнено постанову Кабінету Міністрів України п. 1-1, згідно якому установлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/348-2022-п#Text) .

При цьому за змістом вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 року № 184 Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами (із змінами) не міститься будь-яких обмежень щодо її застосування на водіїв (в залежності від роду занять, проходження служби тощо) , а відтак її чинність поширюється на усіх осіб, які мають посвідчення водія категорії B.

Так, зі справи про адміністративне правопорушення, відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 станом на день зупинки його співробітниками працівниками поліції та складання протоколу серії ЕПР1 № 123818 від 06.09.2024 року мав та має дотепер посвідчення водія НОМЕР_2 з правом керування транспортними засобами категорії С . Факт наявності такого посвідчення підтверджується доданою довідкою Про надання інформації щодо вчинення адміністративного правопорушення повторно від 09.09.2024 року старшого інспектора з ОД відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у Сумській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Ольга Западня (а. п. 4) .

При цьому співробітником органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не було додано до протоколу про адміністративне правопорушення та не було надано до суду будь-яких об`єктивних доказів вилучення та (або) відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 05.07.2017 року з правом керування транспортними засобами категорії С станом на 06.09.2024 року із зазначенням правових підстав (у випадку вилучення такого посвідчення, тощо) .

В протоколі про адміністративне правопорушення, співробітником поліції не вказано, яку саме категорію посвідчення водія повинен був мати водій ОСОБА_1 для керування транспортним засобом ГАЗ-3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням вищевказаних положень постанови Кабінету Міністрів України № 348 від 22.03.2022 року.

Таким чином, буде абсолютно та цілком логічним висновок про те, що, якщо у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B, відтак, безумовно, у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії В, В1 на території України відсутня заборона допуску до керування транспортними засобами осіб, які мають посвідчення водія категорії С, С1, беручи до уваги те, що категорії С, С1 є вищими категоріями ніж В, В1.

Суд тільки оцінює надані матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає, що унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду на підтвердження обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевказані норми законодавства та встановлені обставини у справі, прихожу до висновку про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів, які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При ухвалені даної постанови була врахована правова позиція, викладена в постанові Київського апеляційного суду від 20.11.2024 року у справі № 754/12029/24, провадження № 33/824/5138/2024, яка набрала законної сили 20.11.2024 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123212700) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 126, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.Г. Бичков