Справа № 275/560/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 року

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Данилюк О. С. , при секретарі с/з Марєівській Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Брусилів матеріали, що надійшли з ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

26.03.2024 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у нанесенні ударів по голові, тяганині за волосся, словесних образах, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, жодних заяв від нього до суду не надходило.

Захисника ОСОБА_1 адвокат Войтович М.С. в судовому засіданні проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП заперечував, оскільки вважає, що будь-які докази вчинення останнім вказаного правопорушення в матеріалах справи відсутні та ним не визнається. Просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що з колишнім чоловіком ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2 . На даний час її колишній чоловік перебуває за кордоном. 26.03.2024р ввечері вона прийшла додому після роботи та відразу ОСОБА_1 , який був вдома, почав її ображати, стукнув її у потилицю та штовхнув. Через деякий час, коли вона зі своєї кімнати вийшла на кухню, ОСОБА_1 знову почав її ображати, чіплятись до неї та штовхати, обзивав різними нецензурними словами, вдарив по щоці та погрожував задушити, вчинив в домі безлад. Вона піднялась до своєї кімнати та до ранку більше з неї не виходила, там плакала, в неї боліла голова. Вказала, що нікому вона не дзвонила, бо не хотіла турбувати. До лікарні також не зверталась. Зранку вона пішла на роботу та їй зателефонувала їх дочка ОСОБА_3 та сказала, що їй зателефонував син ОСОБА_1 від першого шлюбу і сказав, що батько її побив. При цьому дочка стала її вмовляти написати заяву до поліції, однак вона відмовилась це роботи. Тоді її дочка, які їй стало потім відомо, сама зателефонувала до поліції, після чого приїхала до неї на роботу з поліцейськими, після чого вона написала заяву та надала пояснення. Вказала, що після цієї події вона пішла проживати до своєї матері, та повернулась додому, лише ОСОБА_1 виїхав за кордон. Зазначила, що ОСОБА_1 продовжує їй погрожувати, неодноразово їй телефонував і писав у Вайбер. Через це вона його телефон заблокувала та з ним не спілкується. Також вказала, що разом з ОСОБА_1 вони прожили у шлюбі 25 років, протягом перебування у якому він її ображав, бив, однак вона завжди його вибачала заради дітей та збереження сім`ї і нікуди ніколи не зверталась. Вказала, що вони мають спільну дочку, старші ж діти колишнього чоловіка від його першого шлюбу мають з нею гарні стосунки та підтримують її. Зазначила, що є онкологічно хворою, перенесла оперативне втручання, однак незважаючи на це, ОСОБА_1 її продовжував ображати, штовхав, умисно зачіпаючи ті місця, де її оперували. Вказала, що єдиною її метою є щоб ОСОБА_1 більше ніколи її не чіпав та до неї не наближався.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказала, що неприязних стосунків з батьком не має та в неї відсутні причини його обмовляти. Зазначила, що з дитинства спостерігала, як батько ображав та бив її маму, однак матір його завжди пробачала. Вказала, що 27.03.2024 року їй зателефонувала її зведена сестра ОСОБА_5 та розповіла, що їй телефонував їх брат ОСОБА_6 , який сказав, що йому особисто розповів батько, що побив матір. Тоді вона зателефонувала мамі, яка це підтвердила, однак на її прохання звернутись до поліції, мати відмовилась. Тоді вона сама зателефонувала до поліції, однак там їй пояснили, що мати сама має звернутись з заявою. Тоді вона поїхала до мами на роботу, де побачила, що в неї розбита губа та вся вона запухша. При цьому її матір пішла писати заяву до поліції. Після цього мати відмовилась їхати до лікарні, однак не стала повертатись додому, а поїхала до баби. Вона ж поїхала додому до батьків зібрати речі мами. Там вона побачила безлад, а на батьковому ліжку кинджал, який завжди стояв у серванті, та пістолет. Вона злякалась та заховала цю зброю. Вказала, що хоч і не є безпосереднім свідком саме цієї події, втім, бачила наслідки дій батька, мати була дуже пригнічена, в неї була підпухла губа, тому повністю підтверджує покази мами, оскільки неодноразово була свідком інших аналогічних подій, коли батько знущався над мамою. При цьому стверджувала, що мати ніколи батька не провокувала та ніколи йому не відповідала, а лише терпіла та мовчала. Зазначила, що ця подія переповнила її терпіння, вона переживає за життя мами, тому звернулась до поліції.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника, потерпілої, свідка, суддя прийшла до наступних висновків.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно судової практики ЄСПЛ «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»).

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Протидія домашньому насильству є важливим засобом для побудови безпечного та демократичного суспільства. Український законодавець з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція), ратифікованої Україною 20 червня 2022 року, вніс низку змін до національного законодавства щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 зазначеного вище Закону слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону - є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення у небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває у небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повністю підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 292720 від 04.04.2024р. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, рапортом поліцейського СПД № 1 ВП № 2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області від 27.03.2024р., рапортом ДОП СПД № 1 ВП № 2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області від 04.04.2024р, наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також поясненнями потерпілої та свідка, які є послідовними та в правдивості яких в судді відсутні підстави сумніватись.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_7 , відображені дії останнього, що вказують на психологічне та фізичне насильство відносно потерпілої ОСОБА_2 , внаслідок якого завдано шкоду психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Суддя не приймає до уваги доводи захисника щодо того, що потерпіла та свідок обмовляють ОСОБА_1 , оскільки захисником не наведено жодних об`єктивних підстав такого твердження. Відсутність в матеріалах справи заяви потерпілої та її письмових пояснень також не свідчать про неправдивість наданих в суді показів останніми.

З урахуванням фактичних обставин справи суддя вбачає в діях ОСОБА_1 ознаки ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суддя відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя доходить висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу.

Крім того, відповідно до ч. 2. ст. 4 п. 5 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

На підставі викладеного, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та керуючись ст.ст. 7, 245, 251, 252, 280, 283-287 КУпАП,ст. 4 ч. 2. п. 4. пп. 5 ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушницею не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. С. Данилюк