П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.06.2024 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водія ТОВ «Кранбудсервіс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

19.11.2023 року о 17 год. 15 хв. у м. Львові по вул. В. Великого, 58 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford S-Max, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат огляду 0,22 проміле (тест 3426), з яким водій не погодився та пройти огляд в медичному закладі відмовився, у зв`язку з чим був відсторонений від керуванням транспортним засобом.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Назаренко Є.В. вину ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні заперечив, при цьому, вказав, що в діях останнього вбачається порушення вимог п.2.5 ПДР України, адже ОСОБА_1 по факту відмовився від проходження огляду, незважаючи на це, працівниками поліції складено стосовно ОСОБА_1 протокол за порушення ним вимог п.2.9А ПДР України, тобто за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є неправильним. Водночас наголосив, що суд не має права вийти за межі пред`явленого особі обвинувачення, а тому, враховуючи, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України і водночас не порушував положень п.2.9А ПДР України, за що останній притягається до адміністративної відповідальності, просив провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також захисником в ході розгляду справи заявлялося клопотання про передачу адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП для розгляду за підсудністю за місцем проживання ОСОБА_1 до Красилівського районного суду Хмельницької області. Водночас в подальшому захисник просив таке клопотання не розглядати у зв`язку із втратою актуальності для сторони захисту, а тому, судом було постановлено залишити його без розгляду.

Заслухавши доводи адвоката Назаренка Є.В., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.130 КУпАП, доведена: протоколом серії ААД №567610 від 19.11.2023 року; відеозаписом з нагрудних камер працівників УПП у Львівській області, здійсненим на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП, яким підтверджуються час та обставини вчинення правопорушення, зазначені у вищевказаному протоколі; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 19.11.2023 року, відповідно до яких 19.11.2023 року у м. Львові по вул. В. Великого відбулася ДТП за її участю та участю водія автомобіля Ford, д.н.з. НОМЕР_2 , в якого були наявні ознаки алкогольного сп`яніння та який до приїзду працівників поліції поводився агресивно, а в подальшому на місці пройшов огляд з використанням приладу «Драгер», яким зафіксовано результат 0,22 проміле; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.11.2023 року, в яких він визнав, що за власною згодою проходив огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер», хоч і не згодний з результатами проведеного огляду; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейськими на місці з використанням приладу Alcotest Drager 6810 у зв`язку з виявленням в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: порушення мови та координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, та за результатами проведеного тестування отримано позитивну пробу 0,22 проміле; тестом №3426 від 19.11.2023 року, виконаним за допомогою приладу Alcotest Drager 6810, результати якого оформлені роздруківкою, згідно з якою діагностовано перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння з показником 0,22 проміле.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи адвоката Назаренка Є.В., наведені ним у судовому засіданні, про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а не керування ним транспортним засобом у такому стані.

З цього приводу суд звертає увагу сторони захисту на те, що відповідно до досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер поліцейських водію ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що останній погодився. За результатами такого огляду приладом «Драгер» було видано результат 0,22 проміле, який з урахуванням положень п.7 р.ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, свідчить про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, адже вищезазначений показник перевищує визначений на законодавчому рівні гранично допустимий показник 0,2 проміле.

З таким результатом ОСОБА_1 не погодився, водночас, як слідує із наявного в матеріалах справи відеозапису, пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі не бажав.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, якщо водій транспортного засобу не згідний з результатами огляду на стан сп`яніння, який проведений поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів, огляд водія проводиться в закладі охорони здоров`я.

Водночас чинне законодавство не передбачає можливості примусового доставлення водія на такий огляд працівниками поліції, якщо сам водій цього не бажає. Відповідно, проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі після проведення огляду водія на місці працівниками поліції є можливим етапом проведення огляду, але виключно в тому випадку, коли водій погоджується на це.

Формальне зазначення водієм своєї незгоди з проведеним оглядом на стан сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів на місці з одночасним небажанням надалі проходити огляд в медичному закладі не є підставою вважати результат проведеного працівниками поліції огляду недійсним чи недостовірним. Навпаки, ненадання водієм згоди на проведення огляду в медичному закладі за таких умов свідчить про небажання водія доводити свою невинуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, яке полягає у керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння.

Відповідно, процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння не обов`язково включає два етапи: проходження такого огляду на місці на приладі «Драгер» та в подальшому у медичному закладі. Такий двоетапний огляд проводиться лише якщо є згода водія, який не погоджується з показаннями приладу «Драгер», пройти огляд у медзакладі. Якщо ж водій погодився пройти огляд на місці, а в подальшому заперечив результат такого огляду, але проїхати у медичний заклад для проходження огляду не погодився, процедура огляду водія є завершеною на першому етапі з урахуванням показів спеціального технічного засобу.

У даному випадку водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці і, будучи незгідним із результатом такого огляду, пропозицію поліцейських пройти огляд в медичному закладі відхилив. За відсутності у працівників поліції будь-яких повноважень, визначених законом, які б надавали їм право в примусовому порядку доставляти водія на огляд у спеціалізовану медичну установу, небажання ОСОБА_1 доводити свою невинуватість і спростувати уже зафіксовані результати огляду в медичному закладі є особистою позицією водія і жодним чином не може трактуватися як спростування здобутих у законному порядку доказів перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння відповідно до визначеного приладом «Драгер» показника 0,22 проміле.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що дії ОСОБА_1 у даному випадку могли б кваліфікуватися за п.2.5 ПДР України як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння лише в тому випадку, якщо етап проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі після висловлення незгоди водія із результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці, був би законодавчо визначений як обов`язковий, примусовий етап огляду, незалежно від бажання водія, від якого він все ж відмовився. Однак, з огляду на добровільність такого етапу і відсутність будь-яких доказів, які б могли поставити під сумнів результати проведеного поліцейськими огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 з використанням приладу «Драгер» в діях останнього наявне порушення п.2.9А ПДР України, а саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

У судовому засіданні за клопотанням захисника в якості свідка було допитано інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 3 УПП у Львівській області Лотоцьку Д.Р., яка підтвердила викладені у протоколі обставини, а також те, що водію ОСОБА_1 , як учаснику ДТП, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що він погодився. Огляд водія здійснювався з використанням приладу «Драгер», яким було зафіксовано результат 0,22 проміле. Водій висловив свою незгоду з таким результатом, але їхати в медичний заклад на огляд відмовився без пояснення причин. Враховуючи те, що у водія було діагностовано на місці стан сп`яніння згідно показів технічного приладу, на ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП власне за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто за порушення вимог п.2.9А ПДР України. За порушення п.2.5 ПДР України стосовно ОСОБА_1 адміністративні матеріали не складалися, оскільки підстав для цього не було. Фабула, яка викладена в оформленому протоколі є достовірним описом інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення. Що стосується рапорту від 19.11.2023 року, в якому вказувалося про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, то свідок зазначила, що такий рапорт не може вважатися виправленням протоколу і лише описує події, які супроводжували незгоду ОСОБА_1 з результатами огляду на місці, а саме те, що він одночасно заперечував такий результат, але й до медичного закладу з метою пройти огляд їхати відмовлявся.

За таких обставин суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 , як на цьому наполягає захисник, адже сукупністю вищенаведених, досліджених в судовому засіданні доказів, які є належними і допустимими, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю. У своїй сукупності дані докази є достатніми та вказують на те, що ОСОБА_1 19.11.2023 року о 17 год. 15 хв. дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Наведені стороною захисту аргументи такого висновку не спростовують, адже суперечать встановленим, дійсним фактичним обставинами справи. Також суд вважає неспроможними доводи захисника про те, що у справі відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, адже з досліджених відеоматеріалів не вбачається, що ОСОБА_1 заперечував факт такого керування, більш того, він, як учасник ДТП, визнав, що керував автомобілем Ford S-Max, д.н.з. НОМЕР_2 , надаючи особисті письмові пояснення працівникам поліції, які долучені до матеріалів справи. Крім цього, самим же захисником ОСОБА_3 надано суду копію постанови Франківського районного суду м. Львова від 29.12.2023 року у справі №465/9796/23, яка набрала законної сили та згідно якої у судовому порядку встановлено, що учасниками ДТП, яке мало місце 19.11.2023 року у м. Львові на вул. В. Великого, 58, були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Аналогічно суд відхиляє як безпідставні доводи сторони захисту про те, що прилад «Драгер» при проходженні огляду водія ОСОБА_1 застосовувався не тим працівником поліції, яким складався протокол про адміністративне правопорушення, адже визначення конкретного працівника з членів екіпажу патрульної поліції, яким складається протокол та яким застосовуються технічні засоби є внутрішнім питанням цього екіпажу і працівників поліції, будь-яких законодавчих обмежень щодо можливості оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП іншим працівником поліції, який присутній на місці проведення огляду та яким безпосередньо прилад «Драгер» не застосовувався, не існує. Крім цього, в судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_4 підтвердила, що в її присутності прилад «Драгер» використовувала для проведення огляду ОСОБА_1 працівниця поліції ОСОБА_5 , на яку такий прилад записано та яка є відповідальним за нього. А тому, будь-яких порушень процедури огляду водія ОСОБА_1 , на яких наполягає захисник, в ході судового розгляду не встановлено. Одночасно суд звертає увагу на те, що дії працівників поліції, пов`язані з проведенням такого огляду, ні ОСОБА_1 , ні його захисником не оскаржувалися, як і сам результат такого огляду.

Водночас, як немотивовані, суд оцінює твердження адвоката Назаренка Є.В. стосовно невручення ОСОБА_1 працівниками поліції направлення для проходження огляду на стан сп`яніння. Суд звертає увагу захисника на те, що Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, вручення безпосередньо водію такого направлення на огляд не передбачено. Більш того, якщо водій не погоджується на проходження огляду в медичному закладі і відхиляє пропозицію працівників поліції щодо цього оформлення такого направлення втрачає будь-який раціональний зміст.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст.130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу порушника, характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченого частиною 1 ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст.23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.