Справа № 146/265/24
Провадження № 33/801/297/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., за участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, частиною четвертою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП, частиною четвертою статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 08 лютого 2024 року о 13:00 год по вул. Незалежності в смт Вапнярка Тульчинського району Вінницької області, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , останній не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Kuga», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Після скоєння ДТП, ОСОБА_1 до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вжив алкоголь, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» ПДР, за що передбачена відповідальність частиною четвертою статті 130 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП, частиною четвертою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції в частині накладення на нього адміністративного стягнення за частиною четвертою статті 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

суд першої інстанції розглянув справу без його участі, чим позбавив можливості реалізувати його процесуальні права, передбачені статтею 268 КУпАП;

судом не досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП;

у схемі ДТП указано, що його огляд на стан сп`яніння не проводився, відтак поліцейським було прийнято рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи та дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною сьомою статті 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить про оскарження постанови місцевого суду в частині адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП, а тому в іншій частині оскаржувана постанова не є предметом перегляду апеляційним судом.

Отже апеляційний суд здійснює перегляд постанови Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року в частині та у межах доводів апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Частиною першою статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно частини другої цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Установлено, що 08 лютого 2024 року о 13 год 00 хв по вул. Незалежності в смт Вапнярка Тульчинського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , та після скоєння ДТП за його участі, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння вживав алкоголь.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною четвертою статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

З направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 лютого 2024 року та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння слідує, що працівниками поліції виявлено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву.

Для спростування факту вживання водієм транспортного засобу алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) після дорожньо-транспортної пригоди, працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння, проте останній відмовився пройти такий огляд.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду підтверджується дослідженим відеозаписом.

Ба більше, указаним відеозаписом підтверджується факт вживання ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, а саме пива «Тетерів», про що він особисто зазначив на запитання поліцейського, та указав про це в протоколі про адміністративне правопорушення серії АДД № 183623 від 08 лютого 2024 року.

ОСОБА_1 не заперечував таку обставину і в апеляційній скарзі.

Пунктом 2.10 «є» Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого, сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України не містить виключень, коли водій може відмовитись від проходження огляду за певних обставин.

Відповідальність за частиною четвертою статті 130 КУпАП настає за сам факт вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду, і не передбачає обов`язкового встановлення стану алкогольного сп`яніння, що вимагається частиною першою статті 130 КУпАП.

Притягнення до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду пов`язується законодавцем з порядком встановленим законом.

Указане питання урегульоване інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС, МОЗ України № 1452/27858 від 11 листопада 2015 року.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що є вірними дії працівників поліції щодо пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, надавши останньому право спростувати факт вживання ним алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак об`єктивно встановити стан сп`яніння водія на момент керування транспортним засобом до дорожньо-транспортної пригоди та приїзду поліції не являється можливим, а проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим лише відповідно до пункту 8 указаної Інструкції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно встановити наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Об`єктом указаного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП, то вона полягає у вживанні водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

За статтею 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Обставина дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД № 135189 від 08 лютого 2024 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , розпискою останньої про відшкодування завданої їй дорожньо-транспортною пригодою матеріальної шкоди та визнанням ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Отже в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд в установленому порядку, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі та участі його захисника, чим порушив вимоги передбачені статтею 268 КУпАП на увагу не заслуговують з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на правову допомогу уклавши договір з адвокатом Самаром В. О. про надання правової допомоги в Томашпільському районному суді Вінницької області.

Розгляд справи Томашпільським районним судом Вінницької області було призначено на 06 березня 2024 року, про що ОСОБА_1 та його захисник повідомлялись належним чином.

06 березня 2024 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Самара В. О. на адресу місцевого суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, причину відкладення розгляду справи адвокатом Самаром В. О. указано не було.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був обізнаний, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, який буде розглядатися у Томашпільському районному суді Вінницької області.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже ОСОБА_1 була забезпечена можливість участі у судовому засіданні, однак він скористався своїми правами на власний розсуд.

Частиною другою статті 268 КУпАП закріплено перелік справ, у яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Справа про притягнення особи до відповідальності за частиною четвертою статті 130 КУпАП до цього переліку не входить.

ОСОБА_1 не навів переконливих доводів, яким чином розгляд справи у його відсутність вплинула на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, зокрема на повноту з`ясування місцевим судом фактичних обставин справи.

Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, процесуальні права ОСОБА_1 поновлені шляхом звернення до апеляційного суду, який під час апеляційного розгляду безпосередньо перевірив докази, якими обґрунтовані обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи та надав їм належну оцінку.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії АДД № 183623 від 08 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені статтею 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року. З указаним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав та засвідчив своїм особистим підписом.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 не надійшло, він власноручно надав пояснення, що вживав пиво після дорожньо-транспортної пригоди та розписався у протоколі.

Указані обставини зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Відтак ОСОБА_1 не заперечував факт вживання ним після дорожньо-транспортної пригоди за його участі алкоголю, тобто фактичні обставини справи не оскаржував взагалі.

Отже висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Указані докази в сукупності з іншими доказами підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП.

Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною четвертою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження заявника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП висновків суду не спростовують.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Ураховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість застосування щодо нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією частини четвертої статті 130 КУпАП.

Отже, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ