П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Волкова Н.С., розглянувши матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої на ТОВ "Некст Левел Діагностік", про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 310819, 15 серпня 2024 року о 11 годині 45 хвилині, в с. Мошни по вул. Спасо-Преображенська, 129, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Renault Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 , що перебуває у власності ТОВ "Некст Левел Діагностік", з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різким запахом алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Drager Alcotest 6810» та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в Черкаському обласному наркологічному диспансері м.Черкаси- відмовилася.

ОСОБА_1 , будучи належним чином неодноразово повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надсилання повісток за місцем проживання, та оголошенням на сайті суду про виклик, у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, будь-яких клопотань не надала та зацікавленості в участі у справі не проявила.

Суд наголошує, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03) від 03 квітня 2008 року, Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07 липня 1989 року).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

У п.п. 66 - 69 рішення у справі «Смірнова проти України» (заява № 36655/02) від 08 листопада 2005 року Європейський суд з прав людини повторює, що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Нездатність державних органів ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням статті 6 параграфа 1 даної Конвенції, оскільки обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи.

За таких обставин, враховуючи, що статтею 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Неявку ОСОБА_1 у судове засідання, суд розцінює як ухилення від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 310819, яким зафіксовано час, дату, місце скоєння правопорушення, встановлено особу правопорушника та обставини скоєння правопорушення;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, відповідно до якого огляд не проводився через відмову, що зафіксовано на бодікамеру працівника поліції DSJ_13711710_000026 від 15.08.2024;

- направленням на огляд водія транспортного засобу до Черкаського обласного наркологічного диспансеру, що зафіксовано на бодікамеру працівника поліції DSJ_13711710_000026 від 15.08.2024;

- довідкою інспектора СРПП ВПД № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія отримувала;

- витягом з бази ІПНП про те, що ОСОБА_1 має посвідчення водія категорії В, В1 з 17.01.2008.

-зазначені у протоколі обставини підтверджуються також відеозаписами з нагрудної камери поліцейського DSJ_13711710_000026, використання якої передбачено ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», що були досліджені у судовому засіданні. Зокрема, з відеозапису вбачається, що працівники поліції запропонували останній пройти огляд на визначення стану сп`яніння. ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу на місці події, а також відмовилася від проходження огляду у медичному закладі. Після цього працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 наслідки такої відмови, а саме, що відносно неї буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 підтвердила вжиття алкогольних напоїв 15.08.2024 року перед керуванням транспортного засобу.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 33, 34, 35, ч.1 ст. 130, ст. ст. 268, 278, 283, 284, 294, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (реквізити для сплати штрафу отримувач коштів ГУК у Черк.обл./Черкаська обл/21081300; код отримувача за ; банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.); рахунок отримувача UА0023001; код класифікації доходів бюджету 21081300, найменування ККДБ адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. (реквізити для сплати судового збору отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 (судовий збір).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, ОСОБА_1 , що у разі ненадання доказів сплати, постанова буде направлена для примусового виконання.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до правопорушника може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Черкаський районний суд Черкаської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Н. С. Волкова