ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Сороки Р.Л. на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. та звільнено від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Сороки Р.Л.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2023 року 16 червня 2023 року о 17-00 год. ОСОБА_1 в умовах особливого періоду (воєнного стану) перебував на території військової частини та виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи та сторона захисту ознайомилася із текстом оскаржуваної постанови 18 жовтня 2024 року. По суті просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що посадовими особами військової служби правопорядку не встановлено та не вказано у протоколі, які саме дії вчинив ОСОБА_1 і в чому полягає їх протиправність. Наголошує на тому, що фабула протокола є розмитою, неточною та містить неправдиві дані. Вказує на те, що ОСОБА_1 копію протоколу не отримував, права йому роз`яснені не були. Звертає увагу на те, що до матеріалів справи не додано доказів, які підтверджують, що ОСОБА_1 виконував в той момент обов`язки військової служби. Наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився уповноваженою на те особою.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 30 червня 2023 року за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана адвокатом Сорокою Р.Л. до суду першої інстанції 23 жовтня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності сторін, з текстом оскаржуваної постанови сторона захисту ознайомилася 18 жовтня 2024 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах адміністративного правопорушення, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу АЛКОНТ-М, результат огляду 2,01 проміле; тестуванням до протоколу, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу АЛКОНТ-М становить 2,01 проміле; письмовою заявою, згідно якої ОСОБА_1 провину визнає у повному обсязі, а також іншими наявними доказами у справі.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин вказаного адміністративного правопорушення, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що посадовими особами військової служби правопорядку не встановлено та не вказано у протоколі, які саме дії вчинив ОСОБА_1 , і в чому полягає їх протиправність. Окрім того, фабула протокола є розмитою, неточною та містить неправдиві дані.

Разом з тим, із такими твердженнями суд апеляційної інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

За змістом ч.ч. 1, 2, 4 ст. 266-1 КУпАП військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного сп`яніння, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як вбачається із матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 проводився уповноваженою особою з використанням спеціальних технічних засобів - газоаналізатору АЛКОНТ-М, серійний номер 00249-15, результат огляду ОСОБА_1 становить 2,01 проміле. Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з результатом ОСОБА_1 погодився.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що останній не погоджувався проходити огляд із використанням спеціальних технічних засобів та тестів або не погодився з його результатами та наполягав на огляді в закладі охорони здоров`я, тому порушення вимог ч.ч. 2, 4 ст. 266-1 КУпАП не підтверджуються матеріалами справи.

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 про перебування в стані алкогольного сп`яніння не під час виконання військових обов`язків.

Так, згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 знаходився у пункті тимчасової дислокації військової частини № НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 .

Вказані доводи у будь-якому разі не виключають в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», місцем виконання обов?язків з військової служби вважається, зокрема: територія військової частини або інше місце роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); територія поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Будь-яких відомостей, що ОСОБА_1 на час описаних в протоколі подій, перебував у відпустці або не виконував обов`язки військової служби з інших підстав, матеріали справи не містять та до апеляційної скарги не долучено.

Як слідує зі змісту протоколу, в ньому викладені фактичні обставини правопорушення та формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_1 , а саме те, що молодший сержант ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані та містить правову кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та «Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року № 329, і в ньому з достатньою повнотою викладені відомості для належного усвідомлення солдатом суті правопорушення, яке йому інкримінується.

Порушення положень ст. 266-1 КУпАП, які були б підставою для визнання протоколу недопустимим доказом та скасування постанови суду і закриття провадження у справі, апеляційним судом не встановлено.

Не заслуговують на увагу і твердження захисника про те, що копію протоколу ОСОБА_1 не отримував, права йому роз`яснені не були, оскільки вказані обставини спростовуються підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також отриманням копії протоколу.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Сороці Р.Л. строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Сороки Р.Л. залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот