ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 669/2/24

Провадження № 33/4820/259/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Болотін С.М., за участі секретаря судового засідання Савчук Н.С., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кучерука Тараса Миколайовича, розглянувши, в режимі відеоконференції, матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2024 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого торговим представником в ТОВ «Щедро»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

За постановою судді, ОСОБА_1 , 23 грудня 2023 року о 10 год. 38 хв. на автодорозі Р-48 149 км, керував автомобілем марки BMW 530D, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження,відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, оскільки на його думку, суддя незаконно та необґрунтовано, без законних на те підстав, постановив рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Стверджує, що матеріали справи ґрунтуються виключно на фальсифікованих працівниками поліції доказах, здобутих з грубим порушенням закону, які залишилися поза увагою судді. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши захисника - адвоката Кучерука Т.М. на підтримку апеляційної скарги, з посиланням на зазначені в ній доводи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, дізнання, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом 23 грудня 2023 року в ранню пору доби, з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова ним від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в медичному закладі підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як суддею першої інстанції, так і апеляційним судом.

Даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів стверджується, що водій ОСОБА_1 виявляв явні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з рота, почервоніння очей, однак від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу відмовився (а.с. 4).

Змістом направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, стверджується, що в ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та 23 грудня 2023 року об 11 год. 05 хв. його було направлено на огляд до КНП «Білогірська БПЛ», проте огляд не проводився у зв`язку із його відмовою (а.с. 5).

Обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом 23 грудня 2023 року у ранню пору доби, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, повністю стверджується, жодним чином, не спростованими даними відеозапису подій з яких вбачається, що особа притягнута до адміністративної відповідальності відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі (а.с. 9).

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях сторони захисту, яка є прямо зацікавленою особою, їх роздумах щодо діяльності правоохоронних органів, звинуваченнях органів поліції та суду в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні закону, що не можна визнати допустимими доказами.

В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно ОСОБА_1 заборонених законодавством методів дізнання, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів, щоб ОСОБА_1 чи його захисник зверталися із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі встановлення обставин справи зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, чинився тиск, проводилася фальсифікація матеріалів справи, в суду немає.

Доводи про те, що працівниками поліції було безпідставно зупинено його автомобіль є необґрунтованими, оскільки Указом Президента України в Україні введений воєнний стан, який діє на даний час, а пунктом 3 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати чи зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Рішення, за яким автомобіль може бути зупинений, базується на випадковому виборі, виклику підозри, даних розвідки.

Так, як вбачається із матеріалів провадження, транспортний засіб марки «BMW 530D», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції для перевірки документів. В ході розмови виявилось, що водій перебуває з ознаками алкогольного сп`ягніння, однак, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я останній відмовився.

За таких обставин, під час воєнного стану та здійснення активних військових дій в державі, на переконання апеляційного суду поліцейські мали право зупинити автомобіль ОСОБА_1 та, вчинивши такі дії, жодним чином, не порушили його прав та законних інтересів.

На переконання суду, чинне законодавство не позбавляє працівників поліції права на вибіркове зупинення та перевірку транспортних засобів під час військового стану.

Твердження сторони захисту про те, що з відеозапису не вбачається ознак алкогольного сп`яніння, а отже такі є надуманими та підлягають відхиленню, оскільки 23 грудня 2023 року працівниками поліції встановлено наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу «BMW 530D», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Сторона захисту, натомість, не навела обґрунтованих доводів, які би спростовували висновки судді. Доводи апеляційної скарги і матеріали справи не містять вказівок на порушення вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судового рішення.

Об`єктивних даних, які вказували на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , в матеріалах справи не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення, кваліфікація дій ОСОБА_1 , з якою погодився суддя, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця та інших обставин вчинення правопорушення, наскільки вони відомі органам поліції. Знайшли вони своє відображення і у постанові, тобто при її постановлені суддя повністю вирішив питання, зазначені в ст. 283 КУпАП.

Тому твердження сторони захисту, що органами поліції та суддею не виконані вимоги ст. 256 КУпАП не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Доводи сторони захисту про те, що процедура щодо пропонування огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є незаконною, оскільки працівники поліції не залучили двох свідків, не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню, оскільки як вбачається із матеріалів провадження, під час пропонування водію пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису, диск із відеозаписом події наявний в матеріалах справи.

Жодним чином не спростовують факту вчинення правопорушення, не впливають на кваліфікацію його дій та не звільняють ОСОБА_1 від встановленої законом відповідальності твердження про недопустимість відеозапису події, оскільки такий проведений з порушенням принципу безперервності.

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Як вбачається із диску, який наданий працівниками поліції, на ньому зафіксовані відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Запис цілісний та безперервний, отриманий поліцейським відповідно до вимог законодавства та не є електронним документом в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації.

Відсутність у протоколі посилання на назву технічного приладу, за допомогою якого здійснювався відеозапис не свідчить про його неналежність та недопустимість, оскільки із даних відеозапису вбачається, що саме ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що той відмовився.

Отже, відеозапис події є належним та допустимим доказом. А тому, суддя місцевого суду обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє конкретне місце вчинення правопорушення, є необґрунтованими, оскільки в такому зазначено, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є автодорога Р-48 149 км.

Що стосується того, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння 23 грудня 2023 року, за результатами якого було встановлено, що останній тверезий, суддя до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані такого сп`яніння. Саме з цих підстав наданий ОСОБА_1 доказ не є належним і допустимим у даній справі та таким, що спростовує його вину повністю або частково.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Ставлячи питання про скасування постанови, сторона захисту конкретних фактів порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 органами поліції та суддею не навели, а виключно обмежились перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Суддею місцевого суду були встановлені дійсні обставини справи дана належна оцінка особі ОСОБА_1 правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Зокрема, суддею при визначенні ОСОБА_1 виду стягнення взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого правопорушення та конкретні обставини справи.

За таких обставин вважаю, що стягнення, накладене на ОСОБА_1 , при даних конкретних обставинах справи та особи притягнутої до адміністративної відповідальності є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Сергій БОЛОТІН