Номер провадження 33/816/578/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Лобанова М.Б., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника Якименко О.І. в місті Суми розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Лобанова М.Б. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2024, якою відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

справу про адміністративне правопорушення, про вчинення ним передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу даних правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №618981 від 03.12.2023 ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 03.12.2023 о 02:29 год. в м.Суми по вул.І.Франка, буд.79, керував транспортним засобом ВАЗ 21144 н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за згодою водія за допомогою технічного приладу газааналізатора Alcotest Drager 7510, що підтверджується тестом №144 від 03.12.2023 року, з позитивним результатом якого 0,84 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №618982 від 03.12.2023 ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 03.12.2023 о 02:29 год. в м.Суми по вул.І.Франка, буд.79, керував транспортним засобом ВАЗ 21144 н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним та був неуважний, у результаті чого здійснив наїзд на паркан. Внаслідок чого автомобіль та паркан отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1, п.2.3 б Правил дорожнього руху.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2024 справу про адміністративне правопорушення, про вчинення ОСОБА_2 передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даних правопорушень.

З такою постановою суду не погодився представник потерпілого адвокат Лобанов М.Б. і подав:

- клопотання, про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки при винесенні судом постанови 16.01.2024 потерпілий ОСОБА_1 присутній не був, про її існування дізнався лише в лютому місяці, уклав договір з адвокатом, ознайомився з матеріалами справи, в тому числі і зі значним обсягом матеріалів відео долучених до провадження, а тому апеляційна скарга подана з порушенням строку, який адвокат вважав таким, що пропущений з об`єктивних на те причин і просив його поновити;

- апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2024 скасувати та постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 притягнути до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначав, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку у відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень за ст. 124 та за ч.1 ст. 130 КУпАП. Так, врахований судом доказ відео з мережі «Інстаграм» не має жодних відомостей про дату, час зйомки. Крім того, надано два скриншоти, на одному з яких можна побачити лише дату, н іншому час, але на обох знімках не можна встановити осіб. Також не можна поєднати інформацію з відео та зі скриншотів, оскільки не відоме джерело походження вихідних даних. На переконання апелянта суд безпідставно врахував таке відео, оскільки з нього можна встановити коло осіб яке знаходилось в авто і керували ним задовго до ДТП. На думку апелянта, відео прямого ефіру в соціальній мережі «Інстаграм» навпаки підтверджує той факт, що ОСОБА_2 будучи в авто, всіляко уникав відповідальності та говорив неправду поліції коли ті його затримали з номерами і ключами від авто.

Що стосується показів свідка ОСОБА_3 то відео поліції і покази свідка є незмінні. Крім цього апелянт звертав увагу і на те, що постанови поліції серії № 1056818 та № 1056800 від 03.12.2023, то їх ОСОБА_2 підписав без вагань, оскільки знав що ці постанови не пов`язані з ДТП і не потрібно нести відповідальність за авто і за паркан. Також з відео видно, що лобове скло авто пошкоджено, а відповідні гематоми на голові мав лише ОСОБА_2 . Тому і висновок, що авто керував саме ОСОБА_2 який і має нести відповідальність за вчинене.

Вислухавши представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Лобанова М.Б., який просив поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення та який свою апеляційну скаргу підтримав, просив постанову судді суду першої інстанції скасувати та постановити нову постанову, якою просив ОСОБА_2 притягнути до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, думки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника Якименко О.І., які не вбачали підстав для задоволення апеляційної скарги і просили постанову судді суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріли справи, доводи клопотання та доводи скарги суду апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як слідує з матеріалів справи 16.01.2024 при винесенні судом першої інстанції постанови потерпілий ОСОБА_1 не був, відомостей про направлення йому судом копії постанови в матеріалах справи немає, а відповідно до заяви адвоката Лобанова М.Б., з матеріалами справи він ознайомився 20.02.2024 (а.с. 50). Апеляційна скарга до суду подана 01.03.2024.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити адвокату Лобанову М.Б. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2024, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Щодо постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2024, яку представник потерпілого просив скасувати та постановити нову постанову, якою просив ОСОБА_2 притягнути до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, то тут апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з доводами апеляційної скарги представника потерпілого, апеляційний суд вважає, що вимоги зазначених вище норм та положень ст.ст.245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом суд першої інстанції виконав і дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки з урахуванням матеріалів справи, судом не знайдено підтвердження фактів порушення ОСОБА_2 п.п. 2.9 а, 12.1, 2.3 б ПДР України.

Так, з матеріалів справи слідує, що відносно ОСОБА_2 складено два протоколи про вчинення адміністративних правопорушень: серії ААД №618981 від 03.12.2023 та серії ААД №618982 від 03.12.2023 за те, що він:

- 03.12.2023 о 02:29 год. в м.Суми по вул.І.Франка, буд.79, керував транспортним засобом ВАЗ 21144 н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за згодою водія за допомогою технічного приладу газааналізатора Alcotest Drager 7510, що підтверджується тестом №144 від 03.12.2023 року, з позитивним результатом якого 0,84 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху;

- 03.12.2023 о 02:29 год. в м.Суми по вул.І.Франка, буд.79, керував транспортним засобом ВАЗ 21144 н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним та був неуважний, у результаті чого здійснив наїзд на паркан. Внаслідок чого автомобіль та паркан отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1, п.2.3 б Правил дорожнього руху.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді ОСОБА_2 винним себе у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, та ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав і пояснював, що транспортним засобом за викладених у вказаних протоколах обставин він не керував, а тому і підстав притягувати його до відповідальності немає.

З доданих до протоколів доказів слідує, що на підтвердження вини ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцією надано роздруківку зі спеціального технічного засобу Драгер та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням такого спеціального технічного засобу з яких вбачається, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат 0,84 % (а.с. 3,4). Також до цього протоколу додано і письмові пояснення ОСОБА_4 , датовані 23.12.2023, тоді як події за протоколом відбувались 03.12.2023, відповідно до яких він повідомляє, що 03.12.2023 приблизно о 02.45 год він прокинувся у своєму авто від удару. За кермом його авто був ОСОБА_2 . Як останній опинився за кермом, йому ОСОБА_4 не відомо. Коли вийшов з авто, то побачив, що відбулася ДТП (а.с. 5).

На підтвердження вини ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП до протоколу поліцією надано схему ДТП (а.с. 31), пояснення ОСОБА_4 , зміст яких аналогічний змісту викладеному вище (а.с. 32) і пояснення ОСОБА_1 , з яких слідує, що 03.12.2023 о 02.30 год за його адресою проживання АДРЕСА_2 , вночі сталася ДТП в результаті якої його майну нанесено збитки. При цьому, оскільки в момент ДТП його не було вдома, то ознайомитись з матеріалами справи не було змоги. Пояснення без дати їх надання (а.с. 33).

Також з матеріалів справи слідує, що до обох проколів в якості доказів додано акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.12.2023 складений о 05.40 год. відповідно до якого авто ВАЗ21144 н.з. НОМЕР_1 доставлено для зберігання на спеціальний майданчик (а.с. 7, 34).

Згідно з довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Лєонової Д. посвідчення водія на право керування транспортним засобом ОСОБА_2 не отримував (а.с. 8).

Також до матеріалів справи долучено і дві копії постанови:

- про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1056800 від 03.12.2023 відповідно до якої на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 3400 грн за вчинення ним передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП адміністративного правопорушення (а.с. 35);

- про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1056818 від 03.12.2023 відповідно до якої на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 425 грн за вчинення ним передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративного правопорушення (а.с. 36).

Проаналізувавши такі докази, апеляційним судом в діях ОСОБА_2 , попри доводи апелянта, складу передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень не встановлено, оскільки ними факт того, що ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом за викладених в протоколах обставин не підтверджено.

Апеляційним судом досліджено долучені до проколів відео з нагрудних камер поліції, однак з них встановлено, що відео розпочинається з приїду поліції на місце ДТП, вже по факту його вчинення. З відео видно пошкоджений паркан і авто, двох хлопців біля цього авто, один з яких ОСОБА_2 , і які повідомляють, що відпочивали поруч, почули удар, побачили ДТП, вийняли із замка ключ запалювання, віддали його поліції. Далі поліцією встановлено, що в авто на задньому сидінні відпочиває інша особа ОСОБА_4 , що має явні ознаки алкогольного сп`яніння, та не заперечує того, що дійсно вживав спиртне. На питання поліції, хто був за кермом авто, всі присутні заперечують те, що хтось з них був водієм. ОСОБА_4 спочатку зазначає, що нічого не бачив, оскільки спав, а далі повідомляє, що за кермом був ОСОБА_2 , який в свою чергу теж заперечує цей факт. Свідків очевидців події немає. Також з відео видно, що поліція встановлює пошкоджене лобове скло авто, а тому оглядає ОСОБА_2 на тілесні ушкодження та виявляє на чолі останнього ніби «шишку», яку той заперечує та зауважує, що то «прищ». Огляд на встановлення у ОСОБА_2 тілесних ушкоджень в закладі охорони здоров`я не проводився. ОСОБА_2 не заперечує проти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак при цьому заперечує факт свого керування автомобілем. Відносно ОСОБА_2 складно протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень за ст. 124 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП від підпису яких той відмовився, оскільки не згодний з викладеними в цих протоколах обставинах щодо існування в нього статусу водія.

Також, апеляційним судом встановлено, що обидві постанови поліції від 03.12.2023 складені відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 126 та за ч. 2 ст. 126 КУпАП, про які йшлося вище, рішеннями Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.01.2024 (справа № 592/19134/23 та № 592/19137/23) скасовано, що слідує з інформації з ЄРСР.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Зважаючи на долучені відеозаписи працівників поліції, пояснення ОСОБА_2 , і свідка ОСОБА_4 , які апеляційний суд вважає сумнівними, з огляду на те, що відносно нього в цей же день вже складались матеріали справи про вчинення ним правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні належно підтверджені відомості, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

Будь-яких підтверджень того, що за участю ОСОБА_2 було вчинено ДТП в матеріалах провадження немає.

Працівниками поліції не було вчинено дій для надання належних матеріалів в підтвердження факту керування транспортним засобом.

Судом враховується, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують вину ОСОБА_2 як за ст. 124 так і за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

Враховуючи встановлене, а також положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях та що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справу про адміністративне правопорушення, про вчинення ОСОБА_2 передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даних правопорушень.

Щодо доводів апеляційної скарги представника потерпілого, про те, що суд першої інстанції передчасно врахував як доказ відсутності вини ОСОБА_2 відео з мережі «Інстаграм», то апеляційний суд, з урахуванням встановлених обставин, вважає, що вказаний доказ в підтвердження такого висновку суду не є єдиним і підтверджується іншими доказами і обставинами про які йшлося вище.

Щодо показів свідка ОСОБА_3 , зокрема про те, що вони незмінні за словами представника потерпілого, то апеляційний суд з такими доводами погодитись не може, оскільки з відео слідує протилежне.

Щодо підпису ОСОБА_2 постанов поліції серії № 1056818 та № 1056800 від 03.12.2023, про що також наголошував представник потерпілого, то ці постанови поліції скасовані судом як незаконні.

Щодо гематом на голові ОСОБА_2 , на що також звертав увагу апелянт, то їх характер і локалізація в передбаченому на те законом порядку не встановлювалася, а ґрунтується виключно на суб`єктивних припущеннях осіб про те, що у ОСОБА_2 «шишка», «гематома» чи то «прищ».

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді суду першої інстанції у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити представнику потерпілого ОСОБА_1 адвокату Лобанову М.Б. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2024.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2024, якою відносно ОСОБА_2 справу про адміністративне правопорушення, про вчинення ним передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу даних правопорушень, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Лобанова М.Б. на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.