П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України,

тимчасово не працюючого, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 185-10 та ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 о 23 год. 55 хв. 22 травня 2024 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» спільно з прикордонним оперативно-розшуковим відділом, на відстані 250 метрів до державного кордону України, на напрямку 310 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку, поза пунктом пропуску, в складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст. ст. 9 та 12 ЗУ «Про державний кордон України», чим вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 о 23 год. 55 хв. 22 травня 2024 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» спільно з прикордонним оперативно-розшуковим відділом, на відстані 250 метрів до державного кордону України, на напрямку 310 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Ужгород, здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України, під час виконання ним службових обов`язків, а саме на неодноразово повторювану вимогу старшого прикордонного наряду зупинитись, вдався до втечі, в складі групи осіб, чим порушив вимоги ст. 34 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», за що передбачена відповідальність ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.08.2024 року справи про адміністративні правопорушення №308/13277/24 та №308/13278/24 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП об`єднано і постановлено розглядати в одному провадженні, присвоєно спільній справі №308/13277/24.

У судове засідання 16.08.2024 ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону вказаний у його заяві на отримання електронних повісток від 23.05.2024. При цьому, в матеріалах справ наявні заяви останнього, в яких просить розглянути такі без його участі.

Враховуючи наведене, скорочені строки для розгляду справ про адмінстративне правопорушення передбачені ст. ст. 185-10, 204-1 КУпАП та вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі, приходжу до наступних висновків.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, частиною 1 ст. 185-10 КУпАП передбачена відовідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

А ч.2 ст. 185-10 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Частиною 1 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

А згідно частини 2 ст. 204-1 КУпАП відповідальність передбачена за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Крім того, статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно вимог ч.1 ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП, підтверджується матеріалами справ, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 142915 та ЗхРУ №142916 від 23.05.2024, які відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та якими зафіксовано час, місце та обставини вчинення вказаних правопорушень; протоколом про адміністративне затримання від 22.05.2024, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 23.05.2024, рапортом інспектора прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) від 23.05.2024; схемою щодо виникнення обстановки на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 22.05.2024 та фототаблицею до неї.

Також до протоколу додано копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185-10 та ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З врахуванням характеру вчинених правопорушень, даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчинених ним правопорушень, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.36 КУпАП, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення в межах санкції встановленої ч.2 ст.204-1 КУпАП, у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 185-10, 204-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185-10 та ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн. (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ч.1 ст. 307 та ч.2 ст. 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило