Єдиний унікальний номер 728/2445/24
Номер провадження 3/728/1094/24
П О С Т А Н О В А

23 грудня 2024 року м. Бахмач
Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Петренко О.Г.,
за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
адвоката Антоненка І.Є.
розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,-
за ч.1 ст.130 КУпАП,-
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату судового засідання повідомленний належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи не наддав.
Захисник особи яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Антоненко І.Є. під час судового засідання заявив клопотання про закриття справи у звязку з відсутністю складу і подій правопорушення, у звязку з тим, що ОСОБА_1 не був суб`єктом правопорушення , так як не був водієм данного транспортного засобу. Працівники поліції не зупиняли даний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а підїхали вже в той момент, коли автомобіль стояв у нерухомому стані і біля нього знаходились дві особи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не заперечував, що атомобіль його. Проти освідування на стан сп`яніння відмовився. Поліцейськи на місці стоянки автомобіля не встановлювали хто був водієм, належних доказів , які б підтверждували факт керування автомобілем ОСОБА_1 в матеріалах справи не міститься.
Свідок допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що 19 вересня 2024 року ОСОБА_1 попросив його довезти до Фори . Після чого вони поїхали до дому. По дорозі автомобіль показав на несправність і він зупинився, щоб глянути в чому проблема. Коли перебували біля автомобіля до них під`іхали працівники поліції. Запитавши чий автомобіль , запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на ствн спяніння. Хто водій не уточнювали. За кермом тоді був не ОСОБА_1 , а він. Крім того, коли під`їхали правоохоронці, то всі були біля автомобіля.
Свідок, особа яка складала протокол , працівник поліції ОСОБА_3 дав пояснення, що в той день під час несення служби, прийшло повідомлення на робочий планшет, що двоє осіб у стані алкогольного спяніння відїзджають від магазину Фора. Проїхавши за маршрутом, було виявлено, що на узбіччі дороги стоїть автомобіль, а біля нього знаходиться двоє чоловіків. Так як один був ближче до місця водія і в нього вбачалися ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного спяніння на місці та в медичному закладі, на що він відмовився і на нього, згодом був складений протокол. Заперечень щодо того, що не він був водієм він не висловлював.
Заслухавши захисника адвоката Антоненка І.Є., пояснення свідків ,дослідивши матеріали справи, такі як протокол серіїї ЕПР1 №132777 від 19.09.2024, довідку , що згідно бази Цунамі гр. ОСОБА_1 має посвідчення водія серіїї НОМЕР_2 від 07.11.2000 року; рапорт про те що, згідно заявки водій і пассажир в пяному стані, акт огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння; диск з відеофайлами - суд приходить до наступного висновку.
Суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Так, частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння.
Таким чином, обов`язковими елементами об`єктивної сторони такого складу правопорушення як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є: факт керування транспортним засобом та факт відмови особи, яка керує таким засобом від проходження огляду на стан сп`яніння.
Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735.
Відповідно до частин першої, другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Положеннями абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII встановлено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Так, відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
В клопотанні захисник посилається на той факт, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 №14, відповідальність за ст. 130 КУпАП, зокрема, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Таким чином, керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Вказана правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду у справі №404/4467/16-авід 20 лютого 2019 року.
Як роз`ясниив Пленум Верховного Суду України у п. 27 постанови від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
В силу ст. 251 КУпАП протокол про адміністартивне правопорушення є доказом у справі.
Однак, сам по собі протокол з викладеним у ньому твердженням про керування особою автомобілем, у разі коли особа це запаречує у своїх поясненнях, які за змістом ст. 251 КУпАП також є доказом у справі, не є достатнім доказом на підтвердження цієї обставини, якщо зазначене не підтверджується іншими прямими чи непрямими доказами.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху (п. 2.5 ПДР України).
У п. 14 протоколу викладено пояснення ОСОБА_1 «від пояснень відмовився»
В матеріалах справи міститься нереалізоване направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.09. 2024 року. У результаті огляду проведеного поліцейськими виявленні ознаки сп`яніння: алкогольного сп`яніння.
Розписки про відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
За даними відеофіксації на камеру поліцейських зафіксовано, що о 21:34 поліцейські підійшли до припаркованого автомобіля Форд Фокус, біля якого знаходився чоловік, на запитання « чий автомобіль?» , отримали відповідь «мій» і тоді працівник поліції почав озвучувати заявку з робочого планшету відносно автомобіля Форд під керуванням нетверезого водія. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я. З відео також вбачається, що в автомобілі та біля нього постійно знаходиться ще один чоловік. Потім відео переривається і вже починається біля будівлі лікарні, де ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду. Більше жодних подій відеозапис не містить.
Таким чином, будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону) матеріали справи не містять.
Також, відеозаписом не зафіксовано, що працівники поліції встановили у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння передбаченні інструкцією , як підстава для проведення освідування на стан сп`яніння.
Крім того, не зафіксовано, що ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КупАП, та й взагалі, ознаки вчинення якого правопорушення виявлено у його діях.
Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено
В справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
При цьому, слід зазначити, що суд не вправі самостійно відшуковувати докази винуватості у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням частини першої статті 6 згаданої Конвенції, Європейський суд з прав людини у справі «Малофеєва проти росії» (рішення від 30.05.2013) зазначив, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.
Оскільки відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, так як на ньому зафіксована подія правопорушення, суд оцінює його в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, які свідчать, про не доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного прТобто, матеріали справи не дають підстав надати перевагу тій, чи іншій версії подій щодо того, керував чи не керував ОСОБА_1 .
Прямих доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, чи сукупності непрямих, на основі яких можливо було б дійти обгрунтованого висновку про керування ним автомобілем, матеріали справи не містять, оскільки рух автомобіля, перебування в ньому ОСОБА_1 , на відеозаписах не зафіксовано, інших доказів цієї обставини суду не надано.
Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
По даній справі такі достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою висновки чи неспростовні презумції факту, з огляду на викладене вище, відсутні.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в судовому засіданні не доведена достатніми доказами поза розумним сумнівом.
За змістом ст.251,254 КУпА обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відсутні достатні докази вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст.251, 255, 280, 283, 284 КУпАП, суд
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Суддя О.В. Роздайбіда