Єдиний унікальний номер 722/619/24
Номер провадження 3/722/279/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м.Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Унгурян С.В. розглянувши справу, яка надійшла з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2024 року на розгляд Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення ЗхРУ №251035, складеного 26.02.2024 року старшим офіцером прикордонного оперативно-розшукового відділу (з АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 зазначено, що о 17 год. 45 хв. 26.02.2024 року ОСОБА_1 , був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» у контрольованому прикордонному наряді, на напрямку 0068 прикордонного знаку, на відстані 7000 метрів до лінії державного кордону, в адміністративних межах н.п. Грубна Дністровського району Чернівецької області, який діючи в складі групи осіб спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Молдова поза пунктами пропуску через державний кордон України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою винуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав, з підстав зазначених ним у поданих ним до суду письмових поясненнях, в яких зазначив, що 26.02.2024 він повертався на своєму автомобілю марки «Мерседес Бенс» д.н.з. НОМЕР_2 з м. Чернівці до місця свого постійного проживання, в с. Шебутинці Дністровського району Чернівецької області. На шляху його слідування, по трасі знаходиться с. Грубно цього ж району, на в`їзді в цей населений пункт з 2022 року розміщено пересувний пост прикордонної служби, на якому несуть службу прикордонники і йому про це було відомо, так як постійно тут їздить. Проїжджаючи цей контрольний пост, він був зупинений черговим нарядом, який попросив його пред`явити свої документи, та надати доступ до огляду багажного відділення його автомобіля. Їх вимогу про надання документів та огляду автомобіля він виконав відразу ж, без будь-яких нарікань та повідомив, що рухається додому. Побачивши, що він не везе нічого протизаконного, старший наряду відпустив його, після чого він направився до свого постійного місця проживання в с. Шебутинці. Та вже коли він перебував в с. Романківці, до нього зателефонував його знайомий та попросив під`їхати до с. Грубно Дністровського району, щоб допомогти йому, так як в останнього була технічна несправність з автомобілем. Після чого він поїхав до с. Грубно, де чекав біля зупинки свого знайомого. Де вже в подальшому до нього під`їхали працівники прикордонної служби та запросили пройти до стаціонарного блок поста, де в подальшому він побачив невідомих йому людей, які намагались незаконно перетнути державний кордон. Та вже через деякий час його відпустили. В його присутності відносно нього ніяких адміністративних матеріалів ніхто не складав. Вже через деякий час йому стало відомо, що відносно нього було винесено адміністративні протоколи за ч.2 ст. 185-10 КУпАП та ч.2 ст. 204-1 КУпАП, що взагалі не відповідає дійсності, так як він проживає в с. Шебутинці, та їхав по трасі до себе до дому, а прикордонний пост розміщений по цій же трасі на в`їзді с. Грубна та знаходиться значно ближче до м. Чернівці, ніж місце його проживання. Жодний дій, які б можна було розцінювати як непокору чи невиконання наказів уповноважених осіб він не вчиняв. Також він не здійснював і будь-яких спроб незаконного перетину державного кордону.

Дослідивши письмові докази по справі, вважаю, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднуються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягається до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Частина 2 ст.204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Тобто, в даному випадку, в діях ОСОБА_1 міг бути склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП за умови вчинення ним будь-яких активних дій, які б свідчили про спробу перетинання ним державного кордону України поза пунктом пропуску.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, складено протокол серії ЗхРУ №251035 від 26.02.2024 року.

Інші наявні в матеріалах справи письмові докази, зокрема протокол про адміністративне затримання від 26.02.2024 року, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 26.02.2024 року, копія посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 05.07.2016 року та письмові пояснення старшого прикордонного наряду ОСОБА_2 від 26.02.2024 року не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки не містять у собі відомостей на підтвердження наявності в його діях умислу на спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Молдова поза пунктами пропуску.

Разом з цим, як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, останній повідомив прикордонному наряду, що він проживає недалеко від місця, де його було затримано, а саме в с.Шебутинці Дністровського району Чернівецької області, що також розташоване в прикордонному районі.

Будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, а також винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні, до суду не подано.

За загальним правилом склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відтак відсутність будь-якої з названих ознак виключає наявність складу адміністративного правопорушення.

При ухваленні судового рішення суддею враховано практику Європейського Суду з прав людини, яка згідно статті 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовується як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та керується стандартом доведення вини «поза розумним сумнівом».

За змістом частини 1 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, вважаю, що дослідженими доказами не доведено наявності в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення спроби перетинання державного кордону поза пунктом пропуску, а відповідно не доведено його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7 ч.1, 247 ч.1 п.1, 284 ч.1 п.3, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя С.В.Унгурян