ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/339/24 Справа № 697/531/24 Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у І інстанції Колісник Л. О. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 в інтересах потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2024 року

ВСТАНОВИВ

Постановою, що оскаржується, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу ААД № 495173 від 11 березня 2024 року, в цей день о 08.50 год. ОСОБА_3 рухалася за кермом автомобіля Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 в правій смузі руху вул. Шевченка 43, м. Канів з подальшим рухом в напрямку музею Т.Г. Шевченка, де здійснила наїзд на тварину - собаку породи мопс, яка раптово вибігла з тротуару на проїзну частину. При ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження зі збитками. Собака отримав травми. Водійка транспортного засобу поїхала з місця ДТП, потім повернулася. В результаті таких дій ОСОБА_3 порушила п.2.3.б, 2.10.а Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі представниця потерпілої просить скасувати вищевказану постанову та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винною у порушенні п. 2.3.б, 2.10.а ПДР та притягнути до адміністративної відповідальності.

Вважає, що судом першої інстанції не була надана належна правова оцінка всім наявним в матеріалах справи доказам вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, які в повній мірі доводять наявність підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Щодо цього, вказує, що у складеному протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 495173 від 11 березня 2024 року ОСОБА_3 власноруч було зазначено про те, що вона не зупинилась на місці ДТП, оскільки щільно їхали машини.

Зазначає, що даним протоколом також встановлено, що ОСОБА_3 рухалась за кермом автомобіля в правій смузі руху по вул. Шевченка, 43 м.Канів, не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого здійснила наїзд на собаку мопс, поїхала з місця ДТП, пізніше повернулась, чим порушила вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР.

Стверджує, що ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях підтвердила такі факти: вона не контролювала рух транспортного засобу, не слідкувала за дорожньою обстановкою, внаслідок чого тільки в дзеркало заднього виду побачила, що здійснила наїзд; продовжила рух та залишила місце ДТП, що є порушенням п.2.3.б ПДР.

Переконана, що на зазначені докази суд першої інстанції не звернув уваги. Не була надана належна правова оцінка поясненням учасників ДТП, свідків, що не відповідає завданню адміністративного судочинства.

Під час розгляду даної справи сторонами, в тому числі свідками, підтверджувався факт ДТП, факт удару собаки автомобілем, за кермом якого перебувала ОСОБА_3 , факт залишення місця ДТП водієм, характеристики дорога та напрямок руху транспортного засобу ОСОБА_3 , наявність дерев на тротуарі та відсутність щільного засадження тощо.

Проте, суд першої інстанції встановив, що у долученій до протоколу про адміністративне правопорушення схемі місця ДТП неправильно зазначений напрямок руху (по схемі автомобіль рухався у протилежному напрямку) та нумерації будинку, як прив`язки при оформленні такої схеми, тим самим проігнорувавши та не надавши оцінку іншим доказам у справі.

При апеляційному розгляді справи були заслухані:

-потерпіла ОСОБА_2 та її представниця ОСОБА_1 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи;

-захисниця Щербина Я.М., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність постанови судді.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта тощо.

У відповідності до диспозиції ст. 124 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.2.3.б ПДР водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 2.10.а ПДР водій повинен негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Під терміном небезпека для руху, ПДР розуміє зміну дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку.

Уповноваженою особою патрульної поліції було встановлено, що 11 березня 2024 року о 08.50 год. ОСОБА_3 рухалася за кермом автомобіля Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_1 в правій смузі руху вул. Шевченка 43, м. Канів з подальшим рухом в напрямку музею Т.Г. Шевченка, де здійснила наїзд на тварину - собаку породи мопс, яка раптово вибігла з тротуару на проїзну частину. При ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження зі збитками. Собака отримав травми. Водійка транспортного засобу поїхала з місця ДТП, потім повернулася. В результаті таких дій ОСОБА_3 порушила п.2.3.б, 2.10.а ПДР.

Ці обставини знайшли своє відображення у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 495173 від 11 березня 2024 року.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Проте зазначені в протоколах обставини не підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції іншими доказами.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 11 березня 2024 року вона ішла тротуаром з лівої сторони по вул. Шевченка в м. Канів у напрямку центру міста. Дерева росли не щільно та не заважали оглядовості. Її собака чорного кольору, яку вона тримала на шворі, раптово вибігла на проїзну частину та ту вдарив автомобіль, який рухався до 50 км/год. Собака відскочив. Автомобіль ОСОБА_3 проїхав далі. Пізніше ОСОБА_3 повернулася на автомобілі. Станом собаки не поцікавилася, почала з`ясовувати вартість пошкодженого бампера. Після цього вона, викликала поліцію, вказавши номер будинку, який побачила. Схему складали без собаки, оскільки її відвели додому. При складанні схеми місця ДТП визначити точно місце пригоди було неможливо через те, що водійка переїхала далі і вони не зафіксували місце, де відбулась подія, але це було неподалік магазину Комфорт Хаус. Схему місця ДТП складали з її слів та зі слів ОСОБА_3 , котра повідомила, що немає достатнього водійського стажу.

З письмових пояснень ОСОБА_3 випливає, що вона їхала проїзною частиною зі швидкістю 30-40 км/год. Почула стук вправу частину бампера. У заднє дзеркало побачила, як господарка витягувала на тротуар свою собаку за швору. Зрозуміла, що об бампер ударилась собака. Через те що попереду та позаду були машини, зупинитися відразу не змогла. ПДР не порушувала.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_3 є її керівником. Відзначила, що ОСОБА_3 керує автомобілем дуже обережно, оскільки не досить досвідчений водій. 11 березня 2024 року вони разом із ОСОБА_3 та її донькою їхали на роботу по вул. Шевченка в м. Канів в напрямку до вул. Героїв Дніпра. Дорогою їй здалось, наче заїхали у яму. Коли проїхали далі, ОСОБА_3 , очевидно подивившись у дзеркало, сказала, що там собака. Висадивши її, ОСОБА_3 повернулась назад. Вона не бачила ні потерпілу, ні собаку, оскільки сиділа на задньому сидінні в напівоберті до водія.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що є дочкою ОСОБА_3 11 березня 2024 року їхала на передньому пасажирському сидінні автомобіля, за кермом якого була ОСОБА_3 . З ними була також колега ОСОБА_3 . Вони їхали в напрямку Тарасової гори по вул. Шевченка в м. Канів, тримаючись ближче до середини дороги, оскільки скраю були купи листя. Не доїжджаючи до повороту на вул. Героїв Дніпра, відчули удар з правого боку, подумали, що то камінь. Її мати в дзеркало заднього виду побачила собаку, яку відтягують на шворі. Як вибігла собака не бачили, оскільки вона вибігла в сліпій зоні. Попереду, позаду та назустріч рухались автомобілі, тому ОСОБА_3 зразу не зупинилася. Розвернувши автомобіль на вул. Героїв Дніпра, ОСОБА_3 поїхала назад та наздогнавши власницю собаки, яка вже відійшла на деяку відстань, зупинила автомобіль. Після цього говорили за вартість пошкодження. Потерпіла також повідомляла, що буде везти собаку у ветлікарню.

Надаючи оцінку схемі місця ДТП, на якій змальовано ділянку дороги, розташування транспортного засобу, суд першої інстанції відзначив, що ця схема місця ДТП складалася не на місці події.

Щодо цього суд першої інстанції встановив, що при складанні схеми місця ДТП не було у точній відповідності зафіксовано дорожню обстановку та оглядовість місцевості, сліди, наявність перешкод для руху транспортного засобу, не відображено стан дорожнього покриття, сталі орієнтири на місці, де фактично відбулась подія. Окрім того, місце вибігання, наїзду на тварину, зображене на схемі місця ДТП позаду транспортного засобу, що не відповідає ні механізму та місцю пошкодження транспортного засобу Kia Ceed д.н.з. НОМЕР_1 , ні обставинам справи, про які вказують учасники.

Попри доводи апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею міськрайонного суду відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У цій справі достовірно встановлено, що ДТП за участі автомобіля Kia Ceed д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та собаки, котра перебувала на шворі, що тримала в руках ОСОБА_2 , сталося в результаті раптового вибігання собаки з тротуару на проїзну частину.

Наведене підтверджується фактичними даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, характеризується виною у формі умислу або необережності.

Інакше кажучи особа, що порушує ПДР, за наявності умислу (прямого чи непрямого), повинна усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачати його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання або свідомо припускала їх настання.

При необережній формі вини, особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії чи бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення (самовпевненість). Також особа у такій формі вини може не передбачити можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії чи бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити (недбалість).

Повертаючись до обставин цієї справи апеляційний суд зауважує, що умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, крім порушення особою ПДР, має бути також наявний причинний зв`язок між порушенням цих Правил та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Очевидним є, що порушення ОСОБА_3 п. 2.10.а ПДР не перебуває у причинному зв`язку зі зіткненням з собакою, адже такі дії водійкою були вчинені вже після такого зіткнення.

Щодо порушення п. 2.3.б ПДР, що інкримінується водійці ОСОБА_3 , то апеляційний суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні дані, що вона була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувати на її зміну, чи відволікалася від керування транспортним засобом у дорозі.

Навпаки з цих матеріалів випливає, що собака вибіг раптово, водійка ОСОБА_3 не бачила моменту, в якій цей собака вибіг на проїзду частину дороги.

Отже з наведеного слідує, що ОСОБА_3 не передбачала, а також не повинна була і не могла передбачити, що собака, котра перебуває на шворі, може раптово вибігти з тротуару на проїзду частину дороги.

У цій справі момент небезпеки для водійки ОСОБА_3 виник з часу, коли собака вибіг на проїзду частину дороги, утім раптовість таких дій собаки, недостатній час, мала відстань між вигулом собаки та проїзною частиною, не надавали водійці об`єктивну можливість виявити собаку та зреагувати на зміну дорожньої обстановки.

Так само апеляційний суд не вбачає порушення ОСОБА_3 п. 12.1, 13.1 ПДР, про що безпідставно вказано в апеляційній скарзі.

Надуючи оцінку сукупності всіх зібраних у справі доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що у цій справі достеменно не доведено, що ОСОБА_3 порушила ПДР, що перебувають у причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді майнової шкоди

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 в інтересах потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Канівського міжрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук