Єдиний унікальний номер №753/2592/24
Апеляційне провадження № 33/824/3025/2024
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої провідним науковим співробітником НАН України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №923122, 07 січня 2024 року приблизно о 16-й годині 00 хвилин в м. Києві за адресою вул. Севастопольська, 13, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 образливо чіплялась та металевою трубою побила утеплення на стінах під`їзду, погрожувала сусідам з 27 квартири, чим порушила громадський порядок і спокій громадян. Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ст. 173 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направила апеляційнк скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Хоча чинним процесуальним законом і передбачене право апеляційного суду на вихід за межі доводів апеляційної скарги або прийняття нових доказів, які не досліджувалися раніше, однак випадки і підстави для цього чітко регламентовані законом. В даному випадку такі підстави відсутні, відтак апеляційний суд розглядає справу виключно у межах вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 173 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок.

Як вбачається з диспозиції ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство - нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом охорони за ст. 173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та на вокзалів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22 грудня 2006 року при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст.296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - відсутня вказівка про суть правопорушення.

Суть викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_1 , сформульоване як образливе чіплянні до сусідів, які мешкають у квартирі під номером АДРЕСА_2 , а також побитті утеплення на стінах металевою трубою. Інших дій, які б були кваліфіковані як порушення громадського порядку, в протоколі не зазначено.

В ході розгляду справи судом було допитано свідка ОСОБА_2 , яка зазначала про те, що ОСОБА_1 погрожувала їй та ображала словесно. Також вказаний вище свідок пояснила, що безпосередньо не бачила як ОСОБА_1 побила утеплення на стінах квартири свідка, лише бачила як остання піднімалася сходами з металевою трубою в руках. Допитана в ході розгляду справи ОСОБА_1 заперечувала вказані обставини та зазначала, що має конфлікт з ОСОБА_2 , і саме остання чіпляється до неї, ображає її тощо. Інший свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона не бачила хто саме побив стіни, лише бачила як ОСОБА_1 піднімалась сходами з палицею в руці. Інших доказів вчинення двох інкримінованих ОСОБА_1 дій, а саме: ображання та чіпляння до мешканців квартири АДРЕСА_3 , матеріали справи не містять.

Враховуючи, що обидва допитані свідка не бачили безпосередньо як ОСОБА_1 пошкодила стінку, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність доказів в матеріалах справи з даного приводу.

Стосовно чіпляння та ображання ОСОБА_1 сусідки ОСОБА_2 , такі обвинувачення ґрунтуються на поясненнях лише самої ОСОБА_2 . Сама ОСОБА_1 спростовує їх та зазначає, що саме ОСОБА_2 вчиняла проти неї протиправні дії. Таким чином, звинувачення в цій частині ґрунтується лише на одних непідтверджених поясненнях особи проти інших, також належним чином непідтверджених, пояснень іншої особи, що не може вважатись належним.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй дій, відтак на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю наявності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року, прийняту відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі закрити.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба