ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1532/24 Справа № 205/3470/24 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К. О. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у присутності захисника Левицького Олександра Станіславовича, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу захисника Левицького О.С., подану на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

встановила:

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Відповідно до змісту постанови суду вбачається, що 19 березня 2024 року о 00.10 год., в м. Дніпро на перехресті вул. Криворізька та вул. Сеченова, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Kia Cerato», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода, на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд в установленому порядку в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник Левицький О.С. подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить про скасування постанови судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2024 року та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також захисником подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з підстав того, що оскаржувану постанову захисником отримано електронними засобами, а саме роздруковано з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 09.05.2024 року, у зв`язку з тим, що зазначену постанову надіслано для оприлюднення до зазначеного реєстру: 08.05.2024, зареєстровано: 08.05.2024, забезпечено надання загального доступу: 09.05.2024. В день розгляду справи - 03.05.2024 року постанову не було вручено ні адвокату Левицькому О.С., ні ОСОБА_1 ..

Обґрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що судом першої інстанції надано невірну оцінку наявним доказам у справі про адміністративне правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення певною особою не може слугувати тим єдиним доказом, на підставі якого особа вважається винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також, до матеріалів справи долучено рапорт інспектора УПП від 19.03.2024 року, але, як зазначає захисник, рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості водія у вчинення адміністративного правопорушення, так як інспектор поліції є безпосередньо зацікавленою особою притягнення водія до відповідальності.

У проколі про адміністративне правопорушення зазначено про наявність і долучення до матеріалів справи відеозаписів з камер N? 471072, 472237, 473514, 475553, 469358. В той же час, разом з матеріалами справи до суду направлено лише записи з двох камер 471072 та 472237.

Звертає увагу, що у постанові суду зазначено про перегляд зазначених відеозаписів у судовому засіданні, однак жодні відеозаписи не було дослідженими під час судового засідання 03.05.2024 року, крім того на відеозаписах не відображено та не зафіксовано обставини складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, конкретні ознаки алкогольного сп`яніння, факт відмови ОСОБА_1 пройти медичний огляд, а саме на пропозицію поліцейського останній відмовляється, після чого водію було надано направлення на проходження огляду в медичний заклад та очевидні ознаки алкогольного сп`яніння у водія.

Захисник наголошує, що співробітники поліції підвели юридично не обізнаного ОСОБА_1 по його нібито відмові від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, про що вони самостійно зробили висновки. Матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого освідування. Об?єктивних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, матеріали справи не містять, а ті докази на які посилається суд першої інстанції, не можуть бути належним доказами по справі.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, патрульні поліцейські постійно не звертали на це увагу, замість того наполягали, що або він проходить, або ні, ні в яку лікарню їхати не треба, хоча повинні були відповідно до Закону ознайомити з правами, правилами та порядком проходження освідування водія.

Перевіривши витребувані із Ленінського районного суду м. Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, вислухавши захисника Левицького О.С. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ст. 294 КУпАП).

Право апеляційного оскарження можливе абсолютно по кожному адміністративному правопорушенню (ст.ст. 130, 124, 172-11, 184 КУпАП та інші правопорушення).

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи захисника слушними, оскільки ним пропущено строк апеляційного оскарження з підстав, які не залежали від нього. Так, матеріалами справи встановлено, оскаржувану постанову захисником отримано електронними засобами, а саме роздруковано з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 09.05.2024 року, у зв`язку з тим, що зазначену постанову надіслано для оприлюднення до зазначеного реєстру: 08.05.2024, зареєстровано: 08.05.2024, забезпечено надання загального доступу: 09.05.2024. Матеріали справи не містять відомостей про направлення оскаржуваного судового рішення захиснику або безпосередньо ОСОБА_1 .. Тому, на думку апеляційного суду, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 553810 від 19.03.2024 року, рапорт інспектора УПП від 19.03.2024 року, відеозапис з нагрудних відео реєстраторів інспекторів УПП, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що занижують увагу та швидкість реакції від 19.03.2024 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №553810 від 19 березня 2024, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 19 березня 2024 року о 00.10 год., в м. Дніпро на перехресті вул. Криворізька та вул. Сеченова, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Kia Cerato», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода, на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд в установленому порядку в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що пояснення містяться на окремому аркуші. Крім того зафіксовано, що у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 та останнім отримано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 . ОСОБА_1 роз`яснено його права, а також повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявний у відповідній графі протоколу підпис ОСОБА_1 ..

Зазначена в протоколі серії ААД №553810 від 19 березня 2024 року суть адміністративного правопорушення повністю узгоджується з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що ОСОБА_1 запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР. Від проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився (а.с.2).

Із наявного у матеріалах справи відеофайлу вбачається, що 19 березня 2024 року о 00.10 год., в м. Дніпро на перехресті вул. Криворізька та вул. Сеченова, під час патрулювання працівниками поліції виявлено транспортний засіб «Kia Cerato», д/н НОМЕР_1 , який містив сліди вчинення ДТП. Водій транспортного засобу, ОСОБА_1 перебував поряд із автомобілем у збудженому стані та мав ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. На вимогу працівників поліції пройти медичний огляд в установленому порядку в медичному закладі водій певний проміжок часу відповіді не надавав, ухилявся від відповіді, просив вирішити питання в іншому порядку, що працівниками поліції сприйнято як відмову від проходження огляді, оскільки дії ОСОБА_1 свідчили про його небажання пройти встановлений законодавством огляд. Крім того, відеозаписом зафіксовано факт того, що ОСОБА_1 не заперечував, а навпаки підтвердив, що транспортним засобом керував саме він, а також те, що алкогольні напої він перед подією вживав.

Зазначені на цьому відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову останнього від проходження встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Відеозапис з бодікамер працівників поліції є належним та допустимим доказом, і на ньому зафіксовано лише ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме підтвердження факту керування транспортним засобом та відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а також роз`яснення поліцейським наслідку такої відмови.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання захисника ОСОБА_2 , що у протоколі було невірно зазначено посилання на технічні засоби, за допомогою яких зафіксовано висловлення пропозиції водію пройти огляд на стан сп`яніння. Не зазначення у протоколі ідентифікаційних даних приладів не робить такі записи недопустимим з огляду на положення ст. 251 КУпАП і долучених відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яке керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта на те, що суд першої інстанції, спрощено підійшов до розгляду справи, оскільки висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Таким, чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а посилання апелянта на неповноту дослідження судом доказів є необґрунтованими, носять суб`єктивну оцінку та спростовуються матеріалами провадження та доказами по справі, наведеними вище, в їх сукупності.

Апеляційним переглядом встановлено, що письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 та переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено. Крім того, письмові докази цілком узгоджуються з відеозаписом з боді-камери працівників поліції, а тому сумнівів в їх достовірності у апеляційного суду не виникає.

Крім того, дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Захисником, у судовому засіданні подано клопотання про долучення пояснень ОСОБА_3 , яке судом апеляційної інстанції задоволено. Однак, дані пояснення судом до уваги не беруться з огляду на те, що викладені у них відомості суперечать наданим апеляційному суду матеріалам справи, відеозаписам. Викладені відомості не підтверджуються ні протоколом про адміністративне правопорушення, ні рапортом працівників поліції, ні відеозаписом, оскільки ОСОБА_1 , при розмові з працівниками поліції, не озвучувалась версія подій, викладена у наданих поясненнях ОСОБА_3 ..

Суд апеляційної інстанції враховує, крім іншого, й положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, оскільки апеляційний суд цілком погодився з висновком суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану слід залишити без змін, а подану на неї апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2024 року - задовольнити.

Поновити строк апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2024 року, як пропущеного з поважних підстав.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2024 року, про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Дніпровського апеляційного суду О.В. Рябчун