Справа № 439/612/24 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 33/811/807/24 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2024 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Бродівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2024 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 19 березня 2024 року о 04 год. 02 хв. в с. Лисиничі на вул. на вул. Конюшківській у м. Броди керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимогу п.2.9а ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді Доскоч Б.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що таки й був пропущений з поважних причин,а саме через хворобу. Що підтверджується довідкою з КНП «Бродівська міська лікарня» від 17.05.2024.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що всупереч вимогам закону акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими на складався у двох примірниках та йому як водію не вручався.

Окрім цього звертає увагу на безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу.

Більше того, звертає увагу, що на відео встановлено відсутність руху транспортного засобу, а відтак він не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стверджує, що поліцейським не складалося направлення на огляд водія у медичному закладі.

Вважає, що судом першої інстанції було порушеного його право на захист, оскільки ним подавалося клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу, проте таке судом до уваги взяте не було та розгляд справи було проведено без його участі.

Звертає увагу на відсутність цифрового підпису на копіях відеоматеріалів, наявних у матеріалах справи.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Галушка В.В., будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату судового розгляду, не з`явилися, причини неявки до суду не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду не подали.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника суд враховує, що останні були добре обізнані про перебування у провадженні Львівського апеляційного суду апеляційної скарги. Слід також звернути увагу і на той факт, що ні ОСОБА_1 , ні його захисник Галушка В.В. не заявляли жодних клопотань до суду про відкладення розгляду справи, як і не повідомляли суд про неможливість прибуття до суду.

Тому, враховуючи строки розгляду апеляційної скарги визначені ст. 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності із врахуванням доводів апеляційної скарги та тих доказів, які містяться у матеріалах справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 666786 від 19.03.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 5);

письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.03.2024, відповідно до яких останній пояснив, що керував т/з під час комендантської години та був зупинений працівниками поліції. Стверджує, що жодних порушень закону з його боку не було (а.с. 7);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого підставою для проведення огляду у ОСОБА_1 ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова; від огляду за допомогою спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 відмовився, оскільки не довіряє таким (а.с. 3);

відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції на якому зафіксовано як ОСОБА_1 від проходження за допомогою газоаналізатора на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі. За результатами огляду у медичному закладі встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 9);

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.03.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 4);

актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 66 від 19.03.2024, відповідно до якого даними, які свідчать про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є загальні ознаки, які виявлені лікарем: поведінка особи напружена, агресивна, свідомість збережена, мовна здатність не порушена, хода хитка, в позі Ромберга похитування, пальце-носова проба з промахуванням;

рапортом поліцейського СРПП ВП № 1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області А. Ковальчука від 19.03.2024 (а.с. 10);

зобов`язанням від 19.03.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язався не керувати транспортними засобами протягом доби (а.с. 6).

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками поліції було дотримано вимоги закону під час проведення огляду та складання процесуальних документів.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , останній чітко зазначив, що керував автомобілем у комендантську годину та був зупинений працівниками поліції.

Щодо незаконності зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 слід зазнчити наступне.

Так, з матеріалів справи і відеозапису подій від 19.03.2024, вбачається, що ОСОБА_1 кервав автомобілем о 04:02 год., тобто під час дії комендантської години, встановленої на території Львівської області на час воєнного стану.

За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленному законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Все вищевказане узгоджується із ст.ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, за вказаних обставин зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години і перевірка його документів є законними.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на те, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Надуманими є твердження апелянта про те, що йому не було вручено акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а отже поліцейським не використовувались спеціальні технічні засоби для такого огляду, відповідно, і були відсутні результати такого огляду, а відтак у поліцейських був відсутній обов`язок вручати ОСОБА_1 примірник акта.

Доводи про неналежність відеозапису, оскільки такий не підписаний електронним цифровим підписом, є необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Оскільки вимоги до доказів за КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису, а з долученого і покладеного в основу оскаржуваної постанови судді відеозапису можливо встановити всі обставини та події, які мали місце 19.03.2024, такий є належним і допустимим доказом.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах