Справа № 214/2993/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_1 , який народився у с. Чкаловка Криворізького р-ну Дніпропетровської обл., громадянство Україна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2024 приблизно об 11.00 год. ОСОБА_2 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив домашнє насильство фізичного характеру у відношенні брата ОСОБА_3 , а саме, хапав його за руки, штовхав та бив по тулубу, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілого.

У судове засідання ОСОБА_2 повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово у встановленому законом порядку належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності задля ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, яка підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №385772 від 25.03.2024, в якому зазначені обставини вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства фізичного характеру у відношенні брата ОСОБА_3 , що мало місце 25.03.2024 приблизно об 11.00 год. за місцем мешкання;

- рапортом інспектора, відповідно до якого 25.03.2024 об 11.47 год. до поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що його брат ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чинить відносно нього домашнє насильство, кидається на нього з ножем, штовхає, намагався душити; повідомлення зареєстроване в ЖЕО за №6006 від 25.03.2024;

- протоколом прийняття заяви про правопорушення від 25.03.2024 та письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , викладені в яких обставини узгоджуються із зазначеними у рапорті інспектора;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до яких останній визнав факт виникнення між ним та братом ОСОБА_3 конфлікту на ґрунті розходження поглядів, в ході якого брат виражався на його адресу нецензурною лайкою, а він, у свою чергу, штовхав брата та погрожував йому ножем.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є братами, тобто в контексті ч.1 ст.1, ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вони є суб`єктами, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, тому відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_2 є суб`єктом даного адміністративного правопорушення.

Суд, виходячи з наведеного, з дотриманням ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілого.

Обираючи вид і міру адміністративного стягнення, суд враховує особу ОСОБА_2 , який згідно з письмовими поясненнями фактично вину визнав, однак від явок до суду ухилявся, ніде не працює, стабільного доходу не має, правопорушення вчинив у стані алкогольного сп`яніння, раніше неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.160 КУпАП, однак кожного разу був звільнений від адміністративної відповідальності за малозначністю діяння (постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2023 у справі №210/6140/23, від 29.02.2024 у справі №210/1110/24, постанова Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.03.2024 у справі №214/2003/24). Крім того, постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.04.2024 у справі №214/3373/24 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за фактом невиконання ним умов тимчасового заборонного припису, винесеного 25.03.2024 року о 12 год. 30 хв. серія АА №363167 п.п. 1,2,3, що мало місце 28.03.2024 року о 15 год. 30 хв. Указані обставини в їх сукупності та хронологічності подій свідчать про те, що ОСОБА_2 продовжує свою антисуспільну поведінку та свідомо не бажає ставати на шлях виправлення. Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді громадських робіт, не вбачаючи підстав для накладення менш суворого виду адміністративного стягнення.

Крім того, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, з метою припинення вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства в подальшому, зміни його насильницької поведінки та формування нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках зі своїми рідними та близькими, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, в порядку ст.39-1 КУпАП суд вважає за необхідне одночасно вирішити питання про направлення його на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» із взяттям на профілактичний облік та проведенням з ним профілактичної роботи в порядку, визначеному законом.

Приходячи до такого висновку, суд вважає за необхідне зауважити, що у контексті розгляду даної категорії справи важливо, щоб національна правова система ефективно боролася з випадками домашнього насильства як окремо, так і в сукупності, створюючи відповідний стримуючий ефект, здатний забезпечити ефективне запобігання протиправним діям з боку кривдників у майбутньому.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 24, 27, 33-35, 40-1, 173-2 ч.1, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Направити ОСОБА_1 на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» із взяттям його на профілактичний облік кривдників та проведенням з ним профілактичної роботи.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, потерпілою протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко