Номер провадження: 33/813/1590/24
Номер справи місцевого суду: 522/6280/24
Головуючий у першій інстанції Лагода К.О.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ніц Анатолія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10.05.2024 року по адміністративним правопорушенням передбаченим ст. 122-4 КУпАП стосовно ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 808651 від 08.04.2024р., 21.02.2024 року о 17 годині 25 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Французський бульвар,11Б, м.Одесі, будучи учасником ДТП залишила місце ДТП, чим порушив п.2.10А Правил дорожнього руху.

Оскаржуваною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_2 , закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування постанови суд першої інстанції зазначав, що ОСОБА_2 умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди не мала, оскільки не усвідомлювала того, що спричинила механічні пошкодження іншому транспортному засобу, оскільки не відчула моменту зіткнення, як у подальшому стало відомо через незначні його ушкодження, а саме диска колеса автомобілю. При цьому, вона дочекалась приїзду працівників поліції, які склали протоколи про адміністративні правопорушення відносно неї та водія автомобілю «Тесла» та визнала свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою 10 травня 2024 року адвокатНіц А.С.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10.05.2024 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та накласти на неї стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновок суду про те, що ОСОБА_2 не мала умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди спростовуються поясненнями ОСОБА_2 про те, що вона бачила як автомобіль позаду неї моргав фарами, поясненнями ОСОБА_1 про те, що він подавав ОСОБА_2 світлові сигнали дальнім світлом фар та звукові сигнали клаксоном автомобіля Tesla Model 3, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2024 по справі N? 522/3558/24, схемою місця ДТП.

Вважали, що ОСОБА_2 умисно проїхала за 56 метрів від місця ушкодження автомобілю Tesla Model 3 і зупинилась лише після того як перед її автомобілем Mitsubishi Lancer зупинився автомобіль Tesla Model 3. Тому вважали, що ОСОБА_2 порушила п 1.10. ПДР, тобто діяла таким чином щоб приховати факт та обставини скоєння ДТП, зокрема, залишила місце ДТП, не зупинялась на звукові та світлові сигнали іншого учасника ДТП, проїхала значну відстань від місця ДТП, та зупинилась лише після того як перед її автомобілем Mitsubishi Lancer зупинився автомобіль Tesla Model 3. Також вважали, що це свідчить про те, що після ДТП ОСОБА_2 не діяла у відповідності до пп. а, б, в, д, е п. 2.10. розділу 2 Правил дорожнього руху .

Зазначали, що внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 завдано окрім матеріальної шкоди ще й моральну, так як відносно ОСОБА_1 складено адміністративні матеріали за ч.5 ст.122 , ст.122-4 КУпАП, через що останньому прийшлось витрачати час на судові засідання, нервувати, переживати, тому в даній ситуації завдано ОСОБА_1 моральних страждань.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення адвоката Ніц А.С., ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду першої інстанції, про те , що ОСОБА_2 умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди не мала, оскільки не усвідомлювала того, що спричинила механічні пошкодження іншому транспортному засобу, оскільки не відчула моменту зіткнення, як у подальшому стало відомо через незначні його ушкодження, а саме диску колеса автомобілю. При цьому, вона дочекалась приїзду працівників поліції, які склали протоколи про адміністративні правопорушення відносно неї та водія автомобілю «Тесла» та визнала свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не знайшли свого підтвердження належними доказами під час апеляційного перегляду справи, апеляційний суд такі висновки суду першої вважає прийнятими поспішно, адже окрім пояснень ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не обґрунтовуються.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Згідно з пп. «а» п.2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний у тому числі негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Вина водія ОСОБА_2 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 808651 від 08.04.2024р., 21.02.2024 року о 17 годині 25 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Французський бульвар,11Б, м.Одесі, будучи учасником ДТП залишила місце ДТП;

-поясненнями ОСОБА_1 , з яких вбачається, що відразу після вчинення ДТП ОСОБА_2 залишила місце ДТП за її вини, а останній подавав звукові сигнали клаксоном автомобіля та світловими сигналами дальнього світлу фар, але ж остання не зупинялася, внаслідок чого ОСОБА_1 здійснюючи маневр лівого повороту здійснив обгін автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 внаслідок чого тільки тоді остання зупинила керований нею автомобіль(а.с. 9);

-копією схеми з місця ДТП від 21.02.2024 року, відповідно до якої встановленно, що відстань між автомобілем № 1 - «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 та місцем зіткнення 56,20 м (а.с.16);

- копією постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року у справі №522/3560/24, якою ОСОБА_2 приягнуто до адіміністративної відповідальності (а.с. 17);

- копією постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року у справі №522/3558/24, якою встановлено факт того, що ОСОБА_2 покинула місце ДТП, продовжувала рухатись, та у подальшому, коли була зупинена ОСОБА_1 на дорозі, намагалася уникнути адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Отже, після спричинення ДТП, ОСОБА_2 залишила місце пригоди, а ОСОБА_1 був змушений наздогнати та обігнати автомобіль під її керуванням, зупинити свій автомобіль перед її автомобілем, що і стало причиною зупинки ОСОБА_2

- поясненнями ОСОБА_2 , яка зазначала, що не зупинилась через те, що не відчула контакту між транспортними засобами під її керуванням та ОСОБА_1 внаслідок чого продовжила рух прямо та підтвердила, що ОСОБА_1 подавав звукові сигнали клаксоном автомобіля та світловими сигналами дальнього світлу фар (а.с.4).

Враховуючи наявні докази у справі, апеляційний суд приходить висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

З огляду на вказані обставини, суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що положеннями ст. 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і те чи винна дана особа в його вчиненні.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та прийняття рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом є обов`язковим, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Таким чином, закриття провадження у справі у відповідності до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у разі недоведеності наявності події або складу адміністративного правопорушення в діях особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно матеріалів справи, подія адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП мала місце 21.02.2024 року. Таким чином, станом на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції 24.06.2024 року закінчились строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, через що суд апеляційної інстанції повинен закрити провадження на підставі п. 7 статті 247 КУпАП.

Положеннями п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З урахуванням викладених обставин, оскільки строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності закінчилися, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Як зазначив, ВАСУ в своїх правових висновках, при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За таких обставин, апеляційний суд приходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, а постанова судді Приморського районного суду м. Одеса від 10 травня 2024 року скасуванню, так як висновки суду не відповідають обставинам справи встановленим постановою Приморського районного суду від 07 травня 2024 року, оскільки вона прийнята з порушенням норм процесуального права так як її висновки протирічать висновкам встановленим раніше постановою суду яка не оскаржена та є діючою на момент апеляційного тперегляду, з прийняттям нової постанови, якою закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10.05.2024 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 22.04.1992 року адміністративним правопорушенням передбаченим ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 24 червня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький