Справа № 585/1700/24
Номер провадження 3/585/482/24
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Євлах О.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Роменського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.5, ст. 130 ч. 3, Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

12 квітня 2024 року до суду надійшло два адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , які були об`єднані в одне провадження, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 655092, згідно якого 07.04.2024 року 23 год. 38 хв. в м.Ромни вул. Гетьмана Мазепи, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Reno Laguna н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою Alcotester Drager алкотест 6820 прилад ARKL 2589 тестер ARHJ 0229. Ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова, повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 655097, згідно якого 07.04.2024 року о 23 год. 38 хв. в м.Ромни по вул. Гетьмана Мазепи, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Reno Laguna н.з. НОМЕР_2 не маючи права керування, так як був позбавлений права керування Роменським міськрайонним судом від 20.12.2023 року, чим порушив вимоги п.2.1.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав, та пояснив, що постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності від 20 листопада 2023 року та від 14 грудня 2023 року не набрали законної сили.

Дослідивши матеріали справи та оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням у своїй сукупності, приходжу до наступних висновків .

Згідно ч. 3 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчинених особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак до матеріалів справи не додано належних доказів, на підтвердження того, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП двічі протягом року.

Із наведеного слідує, що ОСОБА_1 , на момент вчинення правопорушень за ст. 130 КУпАП, двічі протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП , тому дії ОСОБА_1 , слід перекваліфікувати з ч.3 ст.130 КУпАП на ч.2 ст. 130 КУпАП. Оскільки кваліфікація дій ОСОБА_1 відбувається в бік пом`якшення відповідальності останнього, то суд не вбачає підстав для повернення даного адміністративного матеріалу до Роменського ВП ГУНП на дооформлення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно дост.8 Конституції Українив Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характерКодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогамист.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи вищевказане, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки факт правопорушення підтверджується:

протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 655092 та серії ААД № 655097, результатом алкотестер, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом, довідкою ст.інспектора САП Роменського РВП ГУНП в сумській області, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія категорії «А, А1, В, В1, С, С1» НОМЕР_3 від 15.02.2013 року, постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.2 КУпАП, постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч.3 ст. 130, ч.3 ст. 130 КУпАП, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 126 ч.4 КУпАП, відеозаписом, на якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 126 ч.5 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - вчинене повторно протягом року, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде про право керування транспортним засобом.

Постанова Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», втратила як рекомендаційне, так і правове значення через кардинальні зміни у законодавстві, яких не було під час узагальнення судової практики, яке проводилося більше 17 років тому назад.

Стаття 30 КУпАП із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 1251-ІХ від 16.02.2021 року, не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в тому числі без посвідчення водія, притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, ступінь його вини, вчинення адміністративного правопорушення, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою, є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті, при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, та у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції ст. 126 ч.5 КУпАП, у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що транспорті засоби належать ОСОБА_1 , що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то відповідно до ЗУ «Про судовий збір» його необхідно звільнити від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 126 ч.5, 130 ч.2, 221, 283-284,287 291, 298-299, 326 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.5 та ст.130 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення, в межах санкції ст. 126 ч.5 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 40800 ( сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 ( п`ять) років, та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності на наступний день після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Оксана ЄВЛАХ