КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/2925/2024 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ЄУН: 759/4982/24 Суддя у І інстанції: Петренко Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.

за участю:

захисника Федорова Д.С.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Федорова Дмитра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, фізична особа-підприємець, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнана винуватоюу тому, що 1 березня 2024 року о 23.15 год. у м. Києві, Кільцева дорога, на перехресті проспекту Леся Курбаса, керувала транспортним засобом «Mersedes-Benz E 320» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Федоров Д.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог, з посиланням на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом від 9 листопада 2015 року № 1452/735, Закон України «Про Національну поліцію», практику Європейського суду з прав людини, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захисник зазначає, що судом першої інстанції надана неправильна оцінка обставинам справи, що потягло до прийняття помилкового рішення у справі.

Апелянт вважає, що працівники поліції умисно ввели в оману ОСОБА_1 щодо процедури проходження огляду на стан сп`яніння і встановлення такого стану, а також наслідків відмови від проходження огляду, оскільки з відеозапису, наявного у матеріалах справи, вбачається (час з 2.00 год. по 5.00 год.), що працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 наступні варіанти її дій: 1) проходження огляду і, якщо результат буде позитивний, суд буде приймати рішення про позбавлення прав; 2) відмова від проходження огляду і тоді в суді буде пояснювати причину відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, як зазначає захисник, працівники поліції ввели в оману ОСОБА_1 і стосовно того, що всі позитивні показники результату огляду свідчать про наявність стану сп`яніння, і за це судом автоматично передбачено позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки процедура огляду передбачає допустимий показний алкоголю в організмі людини, за який адміністративна відповідальність не наступає. Працівники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 те, що у разі відмови від проходження огляду їй лише потрібно буде пояснити в суді причину такої відмові, без роз`яснення того, що за відмову від проходження огляду передбачена безальтернативна відповідальність у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Захисник вказує, що працівник поліції ввів в оману ОСОБА_1 стосовно того, що після проходження огляду її автоматично у суді позбавлять права керування транспортним засобом, а за відмову від проходження огляду їй лише потрібно буде в суді пояснити причину такої відмови. Такі дії патрульного свідчать про провокацію з боку поліції та схиляння до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, як зазначає сторона захисту, працівник поліції не роз`яснював ОСОБА_1 , що вона зобов`язана проходити огляд в лікарні саме з працівниками поліції, а лише зазначив, що проходження огляду в лікарні є одним з альтернативних варіантів дій, що у подальшому ОСОБА_1 зробила за самозверненням. Означені дії працівників поліції, на переконання апелянта, не узгоджуються з приписами ч. 1 ст. 8, п.п. 1, 2 ст. 23, ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» та вказують на неприпустимість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також сторона захисту вважає, що працівниками поліції безпідставно було виписано направлення на огляд для визначення стану сп`яніння, оскільки після складання протоколу про адміністративне правопорушення, у межах двох годин, ОСОБА_1 пройшла огляд на стан наркотичного сп`яніння у КМКЛ «Соціотерапія» за результатом якого складено висновок № 001171 від 2 березня 2024 року, згідно з яким у ОСОБА_1 не виявлено жодних ознак сп`яніння, що, у свою чергу, переконливо доводить той факт, що жодних законних підстав для направлення ОСОБА_1 на огляд у працівників поліції не було.

Беручи до уваги вищенаведене, апелянт вважає, що суд першої інстанції надав помилкову оцінку обставинам справи, з огляду на що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та її захисника Федорова Д.С., які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення інспектора взводу № 2 роти № 6 батальйону № 1 полку № 1 УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта Ніколаєнко І.С., дослідивши матеріали справи та відтворивши відеозапис подій, перевіривши апеляційної скарги, слід дійти до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Всупереч доводів апеляційної скарги, суддя місцевого суду, в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського у разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до наведених нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а у разі, коли водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, така особа направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та правильно застосував норми матеріального права.

За змістом оскаржуваної постанови суддя місцевого суду, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , яка вину не визнала, захисника Бовнегру І.В. , яка просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 527689 від 1 березня 2024 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНЛ КМНКЛ «Соціотерапія» від 1 березня 2024 року, відеозапис, проаналізувавши які у взаємозв`язку між собою, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд не прийняв до уваги наданий ОСОБА_1 висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 7 березня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 особисто з`явилася до медичного закладу та о 00.30 год. 2 березня 2024 року проведено її огляд, ознак сп`яніння не виявлено, оскільки проходження медичного огляду особою не у встановленому законом порядку не свідчить про дотримання процедури проведення огляду у відповідності з вимогами ст. 266 КУпАП, відповідних Порядку та Інструкції.

У суді апеляційної інстанції захисник Федоров Д.С. підтримав доводи апеляційної скарги, зазначивши, що у даній ситуації працівники поліції ОСОБА_1 ввели в оману щодо порядку проходження огляду на стан сп`яніння та наслідків відмови від такого огляду. У даному випадку мала провокація з боку працівників поліції, які спотворили ситуації, повідомивши ОСОБА_1 про те, що всі позитивні показники результату огляду свідчать про наявність стану сп`яніння. Працівники поліції також роз`яснювали ОСОБА_1 те, що у разі відмови від проходження огляду їй лише потрібно буде пояснити в суді причину такої відмові, без роз`яснення того, що за відмову від проходження огляду передбачена безальтернативна відповідальність у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом. ОСОБА_1 самостійно звернулась до КМКЛ «Соціотерапія», пройшла огляд і відповідно до акту цього медичного закладу у ОСОБА_1 не було виявлено ознак сп`яніння, а тому направлення, оформлене працівниками поліції слід визнати протиправним. Працівники поліції висували ОСОБА_1 вимогу про проходження огляду у медичному закладі, проте не роз`яснювали, що такий огляд має бути проведений саме у присутності працівників поліції. ОСОБА_1 мала забрати дитину, оскільки до комендантської години залишалось півгодини, і вже потім самостійно звернулась до медичного закладу для проведення огляду, результати якого спростовують наявність будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_1 . Зазначив, що не будь-яка примха працівників поліції слугує підставою для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а повинні бути законні для цього підстави. ОСОБА_1 безумовно повинна знати Правила дорожнього руху і не знання нормативних актів та приписів законодавства не звільняє від відповідальності, проте, якби працівники поліції правильно, коректно та змістовно все роз`яснили, то ОСОБА_1 у категоричній формі вибрала би варіант проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною і передбачає накладення штрафу з позбавленням права керування транспортним засобами, як у стані сп`яніння, так і за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Інспектор Ніколаєнко І.С. не роз`яснила ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268, ст. 63 Конституції України, що є істотним порушенням прав ОСОБА_1 . Якби працівник поліції Ніколаєнко І.С. повністю роз`яснила права ОСОБА_1 , то остання не посоромилась і набрала по мобільному телефону адвоката, який би порадив їй одразу у супроводі працівників поліції їхати до медичного закладу і не відмовлятись від проходження огляду на стан сп`яніння. Ознаки сп`яніння, які, начебто, були виявлені у ОСОБА_1 та зафіксовані на відеозапису, не кореспондуються з тими, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , надаючи пояснення, зазначила, що 1 березня 2024 року виїхала на автомобілі за дитиною, яка знаходилась у батька дитини. Справа закінчилась сваркою та скандалом, і вона поїхала у м. Бориспіль на дачу до близьких людей. Точної адреси проживання чоловіка не знає, десь у районі вул. 9 Садової лінії. Була зупинена працівниками поліції за перевищення швидкості. Відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме за допомогою приладу «Драгер», оскільки були не дуже неприємні ситуації у її друзів та знайомих саме з приводу проходження огляду за допомогою такого приладу, який має похибку, показникам якого вона і не довіряє. Працівники поліції не інформували її, що вона повинна прослідувати до медичного закладу виключно у їх супроводі. Незнання положень закону не звільняє її від відповідальності, про що вона знає, і у даному випадку, відмовившись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є її упущенням у галузі права. Працівникам поліції озвучувала те, що при підвищеному артеріальному тиску має почервоніння обличчя. Мова її була звичайною, як і координація рух, що знайшло своє підтвердження відеозаписом подій. Пам`ятає, що щось казала працівникам поліції про вжитий бокал спиртного. По закінченню оформлення всіх матеріалів за нею приїхав друг батька, який був тверезий, і забрав її. Може неправильно зрозуміла працівників поліції і гадала, що протягом 2-х годин може самостійно пройти огляд на стан сп`яніння. Про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння була попереджена працівниками поліції, проте з ремаркою, що у подальшому надасть пояснення у суді з приводу причин такої відмови.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо обставин досліджуваних подій, повного та всебічного розгляду вказаного провадження, в суді апеляційної інстанції опитаний інспектор взводу № 2 роти № 6 батальйону № 1 полку № 1 УПП у м. Києві ДПП старший лейтенант поліції Ніколаєнко І.С., яка пояснила, що за досліджуваних подій був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . З огляду на те, що з салону автомобіля був чутний запах алкоголю, постало питання, чи вживала ОСОБА_1 алкоголь, на що остання відповіла, що вжила один бокал вина. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як за допомогою приладу «Драгер», так і у медичному закладі. Водій відмовилась від проходження будь-якого огляд, їй було роз`яснено, що у такому разі щодо неї буде складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, а в суді буде пояснювати причини своєї відмови. Одночасно було оформлено направлення до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до нього додається направлення, яке, у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, водію не вручається, самозвернення водія з таким направленням не передбачено чинним законодавством, оскільки це направлення оформлюється і виписується для подальшого його вручення лікарю-наркологу., як підставу проведення огляду. ОСОБА_1 повідомлено, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння складається протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Права ОСОБА_1 роз`яснював її колега-поліцейський. Якщо роз`яснення прав не зафіксовано, значить перед цим ОСОБА_1 запитували, чи зрозумілі їй права та обов`язки. Її напарник мав роз`яснити ОСОБА_1 її права та обов`язки відповідно до чинного законодавства. Багато чого за досліджуваними подіями не пам`ятає, оскільки у той день складали і інші матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч доводам апеляційної скарги, невиконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху доводиться доказами у справі, дослідженими як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, а саме:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 1 березня 2024 року, відповідно до якого в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови (ас. 2);

- відеозаписом нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, що розпочинається о 23.15.27 год. 1 березня 2024 року, та з якого вбачається, що працівник поліції підійшов до зупиненого автомобіля, представився, назвав посаду та своє прізвище. Водій транспортного засобу надала посвідчення водія. На запитання працівника поліції, чи поспішає водій, ОСОБА_1 відповіла щось (нерозбірливо). У цей час інспектор поліції повернувся до службового автомобіля та запитав у напарниці, чи наявний у них прилад «Драгер». Перевіривши особу водія за допомогою застосунку «Дія» у її мобільному телефоні, працівник поліції запитав, чи пройде водій огляд, оскільки відчутний характерний запах алкоголю, у зв`язку з чим і пропонується пройти огляд. Працівник поліції запропонував водію пройти огляд. ОСОБА_1 було роз`яснено процедуру проходження: або водій погоджується пройти огляд, або відмовляється. Якщо водій погоджується пройти огляд, то такий огляд проводиться на місці або у лікаря. Якщо водій відмовляється пройти огляд, то буде складений протокол про відмову водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відповіла щось відповіла (нерозбірливо по відеозапису), на що працівник поліції повідомив, що існує така процедура. Поліцейський повідомив, що якщо водій погоджується пройти огляд і при виявленні позитивного результату, справа направляється до суду, який приймає рішення відповідно до санкції статті, накладати чи не накладати адміністративне стягнення. Якщо водій відмовляється, то у суді буде пояснювати причину такої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Поліцейський знову запропонував пройти огляд у лікаря-нарколога чи на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 відповіла відмовою та була поінформована, що стосовно неї буде складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме за відмову від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Далі працівник поліції встановлює фактичне місце проживання ОСОБА_1 , номер її мобільного телефону та сказав очікувати хвили 10. Повернувшись до службового автомобіля працівник поліції у розмові з напарницею озвучує, що водій ( ОСОБА_1 ) каже, що випила бокал. Інший інспектор поліції каже, що якщо водій не хоче «задуватися», то може і не бокал випила. У службовому автомобілі працівники поліції оформлюють та складають відповідні документи: інспектор поліції Ніколаєнко І.С. складала протокол про адміністративне правопорушення, інспектор поліції Пальчик І.В. оформлював направлення. При оформленні та складанні означених документів інспектор поліції Пальчик І.В. озвучив ознаки алкогольного сп`яніння, які мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, як-то: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя (закінчення відеофайлу - о 23:29:00 год. 1 березня 2024 року).

Відповідно до наступного відеофайлу, який розпочинається о 23:29:01 год. 1 березня 2024 року працівники поліції продовжують оформлення адмінматеріалів, мала місце розмова по рації і по службовим питанням, пов`язаних з виконанням службових обов`язків. Після цього працівник поліції Ніколаєнко І.С. підійшла до автомобіля ОСОБА_1 , працівник поліції Пальчик І.В. , у якого знаходилась бодікамера, перебував трохи поосторонь, а тому розмови, яка відбувалась між інспектором поліції Ніколаєнко І.С. та ОСОБА_1 не чутно. Відбувається телефонна розмова між інспектором поліції Пальчик І.В. та невідомою особою по службовим питанням. Після того, як інспектор поліції Ніколаєнко І.С. повернулась до службового автомобіля, інспектор поліції Пальчик І.В. запитав, чи сказала вона ОСОБА_1 про те, що надалі їй їхати не можна. Інспектор поліції Ніколаєнко І.С. відповіла, що ОСОБА_1 повідомила, що її заберуть (Відеозапис закінчується о 23:35:12 год. 1 березня 2024 року).

Останній відеозапис розпочинається о 23:32:41 год. 1 березня 2024 року, який відтворює запис з бодікамери інспектора поліції Ніколаєнко І.С., відповідно до якого ОСОБА_1 на вулиці розмовляє по мобільному телефону, сідає в автомобіль, до неї підходить інспектор поліції Ніколаєнко І.С. та уточнює місце роботи ОСОБА_1 , яка відповіла, що працює ФОП. Інспектор поліції Ніколаєнко І.С. вголос зачитала протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , до якого додаються направлення до лікаря нарколога, а також відео з бодікамер. Посвідчення водія вилучено не було, оскільки ОСОБА_1 пред`являла його у «Дії». На запитання інспектора поліції, чи все зрозуміло ОСОБА_1 , остання відповіла «так», підписала означений протокол, пояснення у відповідній графі протоколу не забажала надавати. ОСОБА_1 зазначила, що «почервоніння обличчя» підлягає виключенню, оскільки у неї цілодобово такий колір обличчя. Інспектор поліції повідомила, що виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння зазначені у протоколі, а щодо кольору обличчя, то інспектора не володіють інформацією, якого кольору обличчя у ОСОБА_1 кожного дня, як і не знають особливості її кольору шкіри. Інспектор поліції не є лікарем-косметологом, виявлені ознаки сп`яніння зафіксовані у протоколі, який не є рішенням, а остаточне рішення буде у суді. ОСОБА_1 надана копія протоколу про адміністративне правопорушення та поінформовано, що надалі їхати вона не може, може викликати «драйвера». ОСОБА_1 відповіла, що її заберуть (Відеозапис закінчується о 23:35:04 год. 1 березня 2024 року) (ас. 6).

За результатами означених подій уповноваженою на те особою складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 527689 від 1 березня 2024 року, зміст якого у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, окрім іншого, протокол містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій; в ньому вказані ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_1 (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя) та дії водія щодо відмови від огляду на стан сп`яніння; є вказівка на порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

При цьому, судом першої інстанції в основу своїх висновків обґрунтовано покладені наведені докази, оскільки вони є належними, допустимими та достовірними, здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою.

Посилання апелянта, як на доказ невинуватості ОСОБА_1 , на висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001171 від 2 березня 2024 року, згідно якого 2 березня 2024 року о 00.30 год. у ОСОБА_1 жодних ознак сп`яніння не виявлено, що також було предметом перевірки судом першої інстанції, на увагу не заслуговують, оскільки такий огляд, хоча і здійснений у межах двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, проте проведений був за відсутності поліцейського, що йде у розріз з приписами ч. 4 ст. 266 КУпАП.

З наведених підстав суд апеляційної інстанції не бере до уваги акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 2 березня 2024 року, наданий стороною захисту у суді апеляційної інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відносно ОСОБА_1 складений протокол за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є окремим правопорушенням.

Доводи сторони захисту про те, що ознаки сп`яніння, які, начебто, були виявлені у ОСОБА_1 та зафіксовані на відеозапису, не кореспондуються з тими, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, є безпідставними, спростовуються даними, зафіксованими у цих документах, а також підтверджені поясненнями інспектора поліції Ніколаєнко І.С. , наданими у суді апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що є істотним порушенням прав ОСОБА_1 , на увагу не заслуговують, оскільки розуміння зазначених норм закону ОСОБА_1 засвідчила власноручним підписом у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення (ас. 1).

Що стосується доводів апеляційної скарги про не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 правових наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, у свою чергу, потягло за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї та безпідставне визнання її винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то такі доводи не ґрунтуються на вимогах закону, а, окрім того, особа, яка керує транспортним засобом, повинна знати не тільки свої права відповідно до положень Правил дорожнього руху, а й свої обов`язки, у тому числі й обов`язок, передбачений п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Слід зазначити, що у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 опосередковано визнала свою винуватість у порушенні нею п. 2.5 Правил дорожнього руху, зазначивши, що незнання положень закону не звільняє її від відповідальності, про що вона знає, і у даному випадку, її відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є її прогалиною у галузі права.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції ввели в оману ОСОБА_1 стосовно того, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння їй лише потрібно буде в суді пояснити причину такої відмови, а тому такі дії працівників поліції свідчать про провокацію з їх боку та схиляння водія до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними та вільним/суб`єктивним трактуванням подій стороною захисту, та спростовуються як дослідженим відеозаписом подій, відповідно до якого ОСОБА_1 у добровільному порядку без будь-якого примусу з боку працівників поліції відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку будь-якого огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і поясненнями інспектора поліції Ніколаєнко І.С., яка зазначила, що працівники поліції приймають рішення у формі постанови, відповідно до приписів ст. 258 КУпАП, проте тільки суд приймає рішення за результатами судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, і саме суд, розглядаючи справу, вислуховує пояснення, у тому числі, і щодо підстав відмови від проходження огляду.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, викладених у постанові.

Отже, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили позицію сторони захисту про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки судді місцевого суду в постанові від 16 квітня 2024 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає передбачених законом підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Федорова Д.С. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Федорова Дмитра Сергійовича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва