Справа № 289/327/24
Провадження № 33/801/341/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Бахура Олександра Валерійовича, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2024 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Немирівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП , та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави, а також стягнуто з нього до Державного бюджету судовий збір в сумі 605,60 грн.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 20 січня 2024 року о 10:50 год. на А/Д М-06 83 км. 630 м. поблизу с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF 95 XF д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Fruehauf ET 34 д.н.з. НОМЕР_2 здійснюючи розворот ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо. В результаті чого відбулося зіткнення транспортного засобу Hyundai Tucson з транспортним засобом DAF 95 XF та в подальшому відбулось бічне зіткнення транспортного засобу Hyundai Tucson з напівпричепом Fruehauf ET 34. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2024 року адвокат Бахур О. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та протиправною, оскільки суд не надав належну оцінку доказам та матеріалам, що лягли в основу прийнятого рішення, ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності був позбавлений права на здійснення реалізації права захисту своїх прав та інтересів щодо невинуватості. Також Немирівський районний суд Вінницької області під час розгляду справи зайняв однобічну позицію, не сприяв учаснику судового процесу у реалізації наданих йому процесуальних прав, визначених процесуальним законом; не забезпечив право на справедливий суд, порушив право на захист; неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, під час розгляду справи не було доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також відбулось порушення норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Вважає, що суд першої інстанції дійшов упередженого висновку щодо визнання винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За наслідками розгляду апеляційної скарги просить скасувати постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2024 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 повністю заперечує факт порушення ним ПДР України, вважає, що у його діях відсутні порушення ПДР України, а саме інкримінований пункт 10.4 ПДР України і переконаний, що у цій ДТП винним є водій Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 , та вважає, що а його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Зокрема вказує, що у справі наявні матеріали, які містять ряд суттєвих неузгодженостей та суперечливих складових щодо дій водіїв у згадуваній ДТП, які не дають об`єктивної можливості дійти беззаперечного висновку щодо вини ОСОБА_1 . Зазначене свідчить про неможливість остаточно встановити обставини механізму ДТП, а також причинний зв`язок між діями водіїв та подією ДТП без отримання спеціальних знань у галузі судової автотехніки. Адже як вбачається з схеми місця ДТП місце зіткнення визначено в місці для розвороту («кишені»), зазначений гальмівний шлях водія Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 одного (двох) із чотирьох колес його автомобіля та з якого вбачається, що останній змінив напрям свого руху через власні дії або технічну несправність свого автомобіля.

ОСОБА_1 повідомляв, що автомобіль Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , рухався у лівій смузі зустрічного напрямку руху, як після ДТП вбачалось на технічно несправному автомобілі, з значним перевищенням швидкості, був неуважним та не слідкував за дорожньою обстановкою, що вплинуло на невжиття завчасних дій щодо зменшення швидкості, оскільки почав пізно гальмувати при виникненні у нього небезпеки. Гальмівна система автомобіля Hyundai Tucson д НОМЕР_5 обладнана антиблокувальною системою (ABS), що дозволяє досягти більш короткого гальмівного шляху, ніж при її відсутності, дозволяє водієві зберігати контроль над транспортним засобом під час екстреного гальмування, тобто зберігається можливість здійснення досить різких маневрів безпосередньо в процесі гальмування та керованості автомобіля. Проте, як вбачається з схеми місця ДТП слід гальмівного шляху наявний лише від правого (правих) колеса (колес) автомобіля Нyndai Tucson д.н.з. НОМЕР_4 , що свідчить про обґрунтовані сумніви у технічній справності зазначеного автомобіля.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , які він надавав поліції після ДТП 20.01.2024 і містяться у матеріалах справи були ним написані, як диктував поліцейський, ОСОБА_1 не згоден з ними та надав письмові пояснення суду, які вважає правильними.

Разом з тим, наявні об`єктивні підстави вважати, що водій Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та рухався з перевищенням безпечної швидкості. Оскільки у момент завершення маневру безпечного розвороту ОСОБА_1 на т/з DAF XF д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Fruehauf ЕТ 34 д.н.з. НОМЕР_2 , у ОСОБА_2 виникає потенційна небезпека для його руху, що зумовлює останнього вжити відповідні заходи та дії, визначені ПДР України, які не відповідають тим, що зафіксовані у матеріалах справи. При цьому водій ОСОБА_2 змінив напрям свого руху, оскільки з лівої смуги руху опинився у правій смузі та допустив зіткнення у «кишені». Тобто, якби водій Hyundai Tucson д.н.з, НОМЕР_4 завчасно вжив заходів щодо уникнення зіткнення, не змінював свого розташування на дорозі, забезпечив можливість завершити маневр водію ОСОБА_3 то ймовірно зіткнення не було б. Зазначене також підтверджується та узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_4 .

Таким чином, враховуючи зазначене, з метою підтвердження або спростування наявних сумнівів, встановлення фактів з технічної точки зори для дій обох водіїв у цій ДТП та встановлення винного, стороною захисту було подано клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи (механізму та обставин ДТП).

Однак суд першої інстанції відмовив у задоволенні такого клопотання, а також не надав обґрунтованих висновків щодо такої відмови у оскаржуваній постанові, що можливо розцінити як упереджене ставлення до ОСОБА_1 та його захисника, однобічну позицію суду при розгляді цієї справи.

У зв`язку із цим, звертає увагу суду апеляційної інстанції на необхідність проведення такого дослідження шляхом призначення судової автотехнічної експертизи (механізму та обставин ДТП) саме Вінницьким апеляційним судом, враховуючи те, що у суді першої інстанції ОСОБА_1 був позбавлений можливості у такий спосіб доводити свою невинуватість. При цьому, об`єктивно вважає, що вина у інкримінованому правопорушенні є недоведеною належними та допустимими доказами, що містяться у цій справі, тому просить задовольнити клопотання та призначити судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручити Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Батозька, 1, м. Вінниця).

На вирішення експерта поставити наступні питання:

1) чи є з технічної точки зору в діях водія ТЗ DAF 95 XF д.н.з, НОМЕР_1 з напівпричепом Fruehauf ЕТ 34 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , за обставин ДТП, яка сталась 20.01.2024 на А/Д М-06 83 км. 630 м, поблизу с. Кочерів, Радомишльського району, Житомирської області, невідповідність вимогам п, 10.4 ПДР України, як це вказано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №607173 від 20.01.2024 з урахуванням усіх матеріалів справи?

2) чи є з технічної точки зору в діях водія Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 , за обставин ДТП, яка сталась 20.01.2024 на А/Д М-06 83 км, 630 м. поблизу с. Кочерів, Радомишльського району, Житомирської області, невідповідність вимогам ПДР України з урахуванням схеми місця ДТП та інших доказів?

3) невідповідність дій вимогам ПДР України кого з водіїв з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП та її наслідками?

Зазначену експертизу провести за рахунок держави.

Надати у розпорядження експерта матеріали справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бахур О. В. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просять її задовольнити.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бахура О. В., дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме в ньому повинні міститися повні й точні відомості про вчинене правопорушення і його кваліфікацію, що має значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_3 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке проявилось у тому, що 20 січня 2024 року о 10:50 год. на А/Д М-06 83 км. 630 м. поблизу с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF 95 XF, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Fruehauf ET 34, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснюючи розворот ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо. В результаті чого відбулося зіткнення транспортного засобу Hyundai Tucson з транспортним засобом DAF 95 XF та в подальшому відбулось бічне зіткнення транспортного засобу Hyundai Tucson з напівпричепом Fruehauf ET 34. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.4 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Диспозицією статті 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють вказані правила.

Серед ознак такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 607173 ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 10.4. Правил дорожнього руху, внаслідок чого йому інкримінується відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.п. 10.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

При цьому цим же пунктом передбачено, що водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

Проте згідно висновку експерта № 1498/1499/24-21 від 05.06.2024 за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи у адміністративній справі № 289/327/24 встановлено, що відповідно наданих матеріалів адміністративної справи, в заданій дорожній ситуації, в діях водія ТЗ DAF 95 XF, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Fruehauf ET 34, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , за обставин ДТП, яка сталась 20.01.2024 на А/Д М-06 83 км. 630 м, поблизу с. Кочерів, Радомишльського району, Житомирської області, з технічної точки зору, невідповідностей вимог п. 10.4 ПДР України, як це вказано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 607173 від 20.01.2024 як таких, що знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП, не вбачається.

Суд погоджується з таким висновком експерта, оскільки висновок експерта є обґрунтованим, таким, що не суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказане правильне посилання на конкретну норму закону, тобто пункт та підпункт Правил дорожнього руху, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа "Озтюрк проти Німеччини" рішення від 21.02.1984 року, "Маліге проти Франції " рішення від 23.09.1998 року, "Гурепко проти України" від 08.04.2010 року).

Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та достатнім доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Обставини, які зазначені посадовими особами, у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова Немирівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 , про притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Бахура Олександра Валерійовича, подану від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко