Справа № 132/2609/24
Провадження № 33/801/1005/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

розглянувши за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ткача Юрія Анатолійовича

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 883907, який складено 12 серпня 2024 року о 06 год 25 хв, 12 серпня 2024 року о 06 год 05 хв в с. Нова Гребля Хмільницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21144», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується оглядом на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу алкотестером «Drager Alcotest 0357», тест № 257, результат якого становить 2,93 % (проміле), що зафіксовано технічними засобами відеозапису (портативний відеореєстратор) № 476878, № 476737, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 606,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому пропущений ним строк для апеляційного оскарження постанови суду від 30 жовтня 2024 року, оскільки про наявність оскаржуваної постанови він дізнався із офіційного інтернет-сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень», згідно якого оскаржувану постанову «надіслано для оприлюднення: 11.11.2024, зареєстровано: 11.11.2024, забезпечено надання загального доступу: 12.11.2024».

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаючи, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповно з`ясованих фактичних обставин справи та не дослідження і не надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Суд першої інстанції підійшов формально до з`ясування обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, як виду покарання за адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом не враховано, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Таким чином, будь-яких доказів, які б підтверджували той факт, що 12 серпня 2024 року о 06 год 05 хв в с. Нова Гребля Хмільницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21144» у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Ткач Ю. А. апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката Ткача Ю. А., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає до задоволення, а апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову судом першої інстанції винесено 30 жовтня 2024 року за відсутності ОСОБА_1 (а. с. 14), при цьому копію постанови правопорушнику суд не надсилав.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову суду його захисником адвокатом Сауляком Є. В. було надіслано до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 21 листопада 2024 року (а. с. 17-23).

Такі обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, проте не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з пунктом 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Його вина підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 883907 від 12 серпня 2024 року, згідно якого 12 серпня 2024 року о 06 год 05 хв в с. Нова Гребля Хмільницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21144», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується оглядом на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу алкотестером «Drager Alcotest 0357», тест № 257, результат якого становить 2,93 % (проміле) (а. с. 2);

- роздруківкою з технічного приладу «Drager Alcotest 7510» прилад № ARLM-0357 принтер № ARMA-0119, тест № 257, згідно якої тестування було проведено в с. Мала Гребля 12 серпня 2024 року о 06:19, при температурі + 23,0 °C із зазначенням останнього калібрування: 04 жовтня 2023 року; із зазначенням особи, яку тестують ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , результат тесту 2,93 ‰ (а. с. 6);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів; результати огляду на стан сп`яніння за допомогою Alcotest Drager 7510: проба позитивна 2,93 ‰ (а. с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 серпня 2024 року о 06:15 год, згідно якого у результаті огляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів; огляд проводився за допомогою Alcotest Drager 7510; результат огляду позитивний 2,93‰ (а. с. 4);

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 883907 від 12 серпня 2024 року (а. с. 9).

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідними результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано технічними засобами відеозапису.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не доведено факту керування ОСОБА_1 12 серпня 2024 року о 06 год 05 хв транспортним засобом «ВАЗ 21144» в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд розцінює критично у зв`язку з наступним.

За правилами статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений долучений до матеріалів про адміністративне правопорушення відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, який приймав участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Як вбачається із долученого відеозапису, ОСОБА_1 факт вживання алкоголю та наступного керування транспортним засобом визнав повністю. Правопорушник пояснив, що дійсно вживав пиво та горілку, був у дядька, де залишив барсетку з документами та телефоном (бодікамера 476737 час 06:11 06:13).

Отже, процесуальна поведінка правопорушника, який повністю визнав факт керування транспортним засобом і пояснив маршрут свого руху, разом із обставиною зупинки транспортного засобу на обочині проїжджої частини, беззаперечно підтверджує факт керування транспортним засобом.

Як свідчать матеріали справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 883907 від 12 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 883907 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» здійснено запис: «надам в суді»; протокол підписаний ОСОБА_1 особисто. Жодних пояснень спрямованих на спростування факту керування транспортним засобом чи незгоди з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, наприклад з підстав відсутності зупинки як такої, правопорушник не зазначив.

Отже, заперечення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом, апеляційний суд розцінює критично, оскільки вони не відповідають дійсності та є неспроможними і такими, що не спростовують факту вчинення правопорушення, а лише спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення. Більше того, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 12 серпня 2024 року визнавався особою на місці зупинки транспортного засобу, та заперечується ним в апеляційній скарзі лише у частині керування транспортним засобом на момент часу «о 06:05 год», що визначений у протоколі.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції під час складання протоколу. Відсутні також відомості щодо оскарження ОСОБА_1 дій працівників поліції, неправомірності зупинки транспортного засобу, відсутності факту керування транспортним засобом, тощо, і результати такого оскарження.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено доказами наявними в матеріалах справи.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення і його мотивування є достатніми й зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів і викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська