Справа № 183/3667/24
№ 3/183/2490/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року м. Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

Фролова В.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2024, о 01:15 годині, на автодорозі М29-159 км новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel Zafirа, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, будучи позбавленим права керування, вчинив адміністративне правопорушення повторно протягом року, порушив вимоги п. 2.1 а П равил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду матеріалу засобами поштового зв`язку та через офіційний сайт судової влади, про наявність поважних причин неявки до суду не повідомляв та клопотання про відкладення розгляду справи не надавав.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 28.03.2024, ОСОБА_1 повідомлений під підпис про розгляд вказаної справи Новомосковським судом Дніпропетровської області.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади;важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності, не з`явилася в судове засідання, при тому, що вона обізнана про розгляд даної справи, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч.1 ст.268 КУпАП.

Дослідивши письмові докази по справі, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 689132 від 28.03.2024 року, яким зафіксовано факт правопорушення;

- рапортом інспектора Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.03.2024;

- копією постанови по справі про адміністративне правопорушення серія БАД №1668043 від 16.03.2024 відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосоване адміністративне стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн.;

- довідкою старшого Інспектора сектора з ОД відділу адміністративної практики в Дніпропетровській області від 01.04.2024, відповідно до якої згідно з базою даних НАІС МВС України, ОСОБА_1 , 1994 р.н. посвідчення водія не отримував.

Таким чином, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

При накладенні стягнення, керуючись ст. 33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який неодноразово притягався до адміністративної відповідальності в сфері безпеки дорожнього руху та знову, протягом року вчинив адміністративне правопорушення, ступінь його вини, майновий стан і відсутність обставини, що пом`якшують його відповідальність.

За таких обставин, вважаю, що до ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, що у відповідності до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушеньСалмановим ОСОБА_2 .

В той же час слід зазначити, що за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, передбачено накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

У відповідності до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Таким чином, за наслідком розгляду кримінального провадження, навіть за відсутності в особи посвідчення водія, її може бути позбавлено вироком суду права керувати транспортними засобами.

При цьому, об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, складаючи висновок в постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, не аналізувала норми КУпАП, зокрема статтю 30 цього Кодексу.

У той же час Велика Палата Верховного Суду в п. 21 постанови від 30.08.2023 у справі №208/712/19, розглядаючи заяву захисника про перегляд постанов Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.04.2019 та Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2019 про притягнення особи до адміністративної відповідальності з підстави встановлення ЄСПЛ у рішенні від 06.10.2022 (заява № 13063/18) у справі «Бантиш та інші проти України» порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом, констатувала, що згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.

За таких обставин, при вирішенні питання щодо застосування до

ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, в межах розгляду справи за КУпАП суддя не може посилатися на висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, та повинен виходити з норм КУпАП, зокрема ч. 5 ст. 126 КУпАП, що також узгоджується із роз`ясненням, яке міститься в п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України

№ 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зі змісту якого слідує, що суди не вправі застосовувати таке стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами, тоді, коли винна особа взагалі його не має.

Таким чином, у відношенні ОСОБА_1 неможливо застосувати такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 не надавалося таке право і останній взагалі його не має.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та на підставі ст.40-1КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 126, 279, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 40 800 гривні без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605,60 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом 3 місяців.

Суддя В.О. Фролова