Справа № 496/7792/23
Провадження № 3/496/386/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

22.10.2023 року о 09 год 20 хв. ОСОБА_1 на 452 км сп Дачне а/д Київ-Одеса Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської області керував автомобілем ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, а від його захисника Лазаренко Є.Ю. до суду надійшло клопотання, в якому він просить провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. При цьому посилається на те, що, здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення, зібрання і оформлення доказів. Так, під час оформлення та фіксування правопорушення працівники поліції не додержались наказу департаменту патрульної поліції НПУ №100 від 03.03.2016 року про затвердження «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та не повністю фіксували спілкування та можливий факт керування ОСОБА_1 . Відеозапис стосовно факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсутній. Також в матеріалах справи відсутній акт обстеження на стан сп`яніння, де вказуються ознаки сп`яніння на підставі яких ОСОБА_1 повинен був пройти освідування, та після його проходження або відмови, працівники поліції повинні були скласти направлення. Не складання акту обстеження свідчить про не наведення обґрунтування вимагання від водія проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння. Перед розглядом справи, зібрання доказів, щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №552747 працівники поліції повинні були роз`яснити положення ст. 63 Конституції України, cт. 268 КУпАП, однак цього вони не зробили чим порушили права на захист ОСОБА_1 . Далі, ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, та будь-якого акту чи постанови, чи протоколу працівники поліції щодо відсторонення не складали. Фактично розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не проводився, а працівники поліції тільки формально склали протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №552747. Захисник вважає, що усі вищезазначені факти щодо порушень працівниками поліції щодо оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, не доведення ними вини ОСОБА_1 , не підтвердження факту керування, а також порушення інструкції щодо оформлення матеріалів на стан сп`яніння, унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція).

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Зокрема, пунктами 2, 6 розділу І Інструкції та пунктами 1-6 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі без пояснень причин такої відмови. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від мотивів відмови складає склад правопорушення та є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №552747 від 22.10.2023 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення;

- оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, на якому зафіксована, зокрема, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі;

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 в КНП «ООМЦПЗ» ООР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.10.2023 року.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника ОСОБА_2 про порушення працівниками поліції порядку фіксації правопорушення в частині неповного фіксування спілкування та відсутності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто безперервності відеозапису, суд до уваги не приймає, оскільки це не свідчить про недоведеність обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Із відеозапису, оглянутого в судовому засіданні, чітко вбачається, як інспектор поліції підходить до автомобіля ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 . На вимогу поліцейського ОСОБА_1 показує йому посвідчення водія у додатку «ДІЯ», надає свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, виходить з автомобіля з лівого боку, тобто зі сторони водія. Далі на пропозицію інспектора поліції ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Водночас, під час спілкування з інспектором поліції, так само під час та після складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував ані факту керування автомобілем, ані факту наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, жодних заперечень не висловлював, будь-яких письмових пояснень не писав, навпаки в протоколі про адміністративне правопорушення поставив підписи, отримав його копію, цікавився, коли буде розгляд протоколу судом і як його сповістять про день розгляду справи, а тому протилежні доводи сторони захисту є неприйнятними.

Зазначений відеозапис відображає із достатньою повнотою поведінку водія ОСОБА_1 , а також те, що інспектор поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяв згідно з вимогами чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає належним та допустимим доказом, який містить інформативний, позбавлений упередження характер, є послідовним і відображає відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Суд вважає, що матеріалами справи, в тому числі відеозаписом, підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В клопотанні захисник ОСОБА_2 зазначає, що в матеріалах справи відсутній акт обстеження на стан сп`яніння, де вказуються ознаки сп`яніння на підставі яких ОСОБА_1 повинен був пройти освідування, та після його проходження або відмови, працівники поліції повинні були скласти направлення.

Разом з цим, пункт 10 розділу ІІ Інструкції передбачає складання поліцейським акту огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який долучається до протоколу про адміністративне правопорушення.

Складання поліцейським іншого акту Інструкцією не передбачено.

Щодо доводів захисника ОСОБА_2 про не роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, положень ст. 63 Конституції України та cт. 268 КУпАП, внаслідок чого було порушено право ОСОБА_1 на захист, вважаю необхідним зазначити наступне.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №552747 від 22.10.2023 року підписаний особою, яка його склала, та ОСОБА_1 .

Як слідує із змісту вказаного протоколу, ОСОБА_1 особисто під підпис роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. З будь-якими заявами чи клопотаннями, в тому числі з приводу необхідності надання йому професійної правничої допомоги, ОСОБА_1 до поліцейських не звертався. Справжність та дійсність відомостей, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, засвідчена підписом ОСОБА_1 та відповідно спростовує доводи захисника в цій частині.

Доводи захисника Лазаренко Є.Ю. про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, будь-який акт чи постанова, чи протокол щодо відсторонення не складався, є неспроможними, оскільки вказана обставина не спростовує факту відмови водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Позиція сторони захисту, висловлена в клопотанні про закриття провадження у справі щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розцінюється судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як встановлено в ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи характер адміністративного правопорушення та особу ОСОБА_1 , вважаю можливим накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки вказане адміністративне стягнення є безальтернативним.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 к.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2024 року