КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/5924/2024 Категорія: ст. 124 КУпАП
ЄУН: 367/9451/24 Суддя у І інстанції: Горбачова Ю.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.

за участю:

захисника Шевченко З.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Шевченко Злати Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 15 вересня 2024 року о 12.44 год. у Київській області, м. Ірпінь, по вул. Северинівська, буд. 81, керуючи автомобілем «LEXUS LX 570», державний номерний знак НОМЕР_1 в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «LINCOLN MKC», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , у подальшому, рухаючись за інерцією автомобіль «LEXUS LX 570» здійснив зіткнення з автомобілем «FORD FUSION» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник Шевченко З.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 змінити в частині накладення адміністративного стягнення та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилаючись на положення ст.ст. 33, 245, 251 252, 280 КУпАП, апелянт вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, оскільки судом не у повному обсязі були з`ясовані та перевірені обставини справи, не обґрунтовано у судовому рішенні необхідності застосування адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, не наведено мотивів обрання саме такої міри та виду адміністративного стягнення з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.

Захисник зазначає, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілими, відшкодував потерпілим у повному обсязі заподіяну ним шкоду, будь-яких претензій до ОСОБА_1 потерпілі не мають та просили суд суворого його не карати, при цьому двічі до суду першої інстанції подавали клопотання, в яких зазначили, у тому числі і про те, що шкода відшкодована ОСОБА_1 у повному обсязі і претензій до останнього вони не мають. Означені обставини підтверджені потерпілими безпосередньо у судовому засіданні суду першої інстанції. Окрім того, апелянт просить звернути увагу, що ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується виключно позитивно, неодноразово удостоєний почесних звань та нагород.

За змістом ст. 124 КУпАП, як зазначає апелянт, відповідальність настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та передбачає покарання у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Разом з тим, на переконання апелянта, суд першої інстанції не вмотивував своє рішення у частині накладення більш суворого стягнення, передбаченого санкцією статті 124 КУпАП, та судом першої інстанції не були враховані характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, дані про його особу, ступінь вини, щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди власникам пошкоджених з його вини транспортних засобів; відсутність обтяжуючих відповідальність обставин у скоєнні ДТП, як і те, що учасникам ДТП не було завдано тілесних ушкоджень.

Апелянт зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, а тому апелянт вважає, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді штрафу, що у даному випадку буде законним та обґрунтованим. Окрім того, ОСОБА_1 працює директором ТОВ «КООПЕРАТИВ СЕРВІС» і позбавлення права керування транспортним засобом вкрай негативно відобразиться на виконанні ним службових обов`язків, ускладнить його повсякденне життя, а тому ОСОБА_1 не заслуговує такого суворого покарання, як позбавлення права керування транспортними засобами.

ОСОБА_1 , учасники дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явились, будь-яких клопотань чи заяв не подавали.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 КУпАП, при належному повідомленні учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити апеляційний розгляд справи за їхньої відсутності, враховуючи і те, що інтереси ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції представлені адвокатом Шевченко З.В.

Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника Шевченко З.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила постанову суду змінити в частині накладеного стягнення, застосувати до ОСОБА_1 штраф, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, слід дійти такого висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 15 вересня 2024 року о 12.44 год. у Київській області, м. Ірпінь, по вул. Северинівська, буд. 81, керуючи автомобілем «LEXUS LX 570», державний номерний знак НОМЕР_1 в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «LINCOLN MKC», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , у подальшому, рухаючись за інерцією автомобіль «LEXUS LX 570» здійснив зіткнення з автомобілем «FORD FUSION» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

У судовому засіданні суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко З.В. не заперечувала провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, просила призначити покарання у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, врахувавши позитивну характеристику особи, що притягається до адміністративної відповідальності та відсутність претензій з боку потерпілих.

Потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не наполягали на суворому покаранні ОСОБА_1 , зазначивши, що будь-яких матеріальних претензій до нього не мають, про що раніше подали письмові заяви.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 834149 від 15 вересня 2024 року, схему місця ДТП, письмові пояснення та врахувавши безпосередньо надані пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у суді першої інстанції, позицію сторони захисту, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_4 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та до нього доцільно застосувати адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Апеляційним судом враховано, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення ним п. 16.11 Правил дорожнього руху, є обґрунтованими та не оспорюються захисником Шевченко З.В. в інтересах ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.

Що стосується виду та розміру стягнення за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, то доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку судді місцевого суду в цій частині є слушними та заслуговують на увагу.

Слід зауважити, що стягнення, визначене судом, повинно бути співрозмірно вчиненому правопорушенню.

За змістом судового рішення суддя місцевого суду, врахувавши, що ОСОБА_1 допустив грубе порушення ПДР, що призвело до значних пошкоджень транспортних засобів та збитків для потерпілих, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, прийняті заходи до відшкодування шкоди та думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні винуватця, будь-яких матеріальних претензій до ОСОБА_1 не мають, про що раніше подавали письмові заяви, дійшов висновку про доцільність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Однак, при альтернативній санкції статті закону, за порушення якої ОСОБА_1 притягується до відповідальності, піддавши його найбільш суворому виду стягнення, суддя місцевого суду своїх висновків в цій частині достатньо не мотивував та залишив поза увагою положення ст. 30 КУпАП, відповідно до яких позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові, зокрема, права керування транспортними засобами, застосовується за грубе, повторне або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Як у суді першої, так і апеляційної інстанціях стороною захисту не оспорюються фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, що ОСОБА_1 вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому.

З матеріалів справи слідує, що порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України не є грубим і не потягло за собою тяжких наслідків, в розумінні адміністративної відповідальності, а значніматеріальні збитки, про що вказав суддя в оскаржуваній постанові, у повному обсязі відшкодовані ОСОБА_1 , що підтверджується клопотаннями учасниками ДТП - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , наданими останніми у суді першої інстанції. Також у цих клопотаннях зазначено, що вони не мають претензій до ОСОБА_1 (ас. 20, 21, 29, 30).

У справі відсутні відомості щодо притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, тобто, про повторне або систематичне порушення Правил дорожнього руху, як і відомості про обставини, які б обтяжували його відповідальність.

Разом із цим, із додатково наданих документів убачається, що ОСОБА_1 , який працює директором ТОВ «КООПЕРАТОР СЕРВІС», позитивно характеризується за місцем роботи, де працює з 2003 року; оперативно, на високому рівні вирішує повсякденні виробничі завдання у дорученій сфері. ОСОБА_1 притаманні якості лідера, вмілого організатора, досвідченого керівника та доброго господаря, що, в комплексі, дає змогу ефективно управляти підприємством, забезпечувати його прибуткову діяльність. ОСОБА_1 має високий рівень працездатності, хист до логічного мислення та рішучих дій, здатність самостійно приймати рішення та аргументовано відстоювати свою думку, хист переконання та позитивного впливу на людей, вимогливий до себе і підлеглих. У професійній діяльності ОСОБА_1 виважений, наполегливий, ініціативний, послідовний, принциповий, відповідальний, самокритичний, у спілкуванні проявляє об`єктивність, доброзичливість, толерантність, користується повагою і авторитетом у колективі, серед колег по роботі та жителів міста.

У цій же характеристиці вказано, що за високу національну гідність, патріотизм та активну участь у розбудові української держави ОСОБА_1 удостоєний почесного звання «ЛИЦАР ВІТЧИЗНИ» з врученням «ЗОЛОТОГО ХРЕСТА ЧЕСТІ І ЗВИТЯГИ»; за визначені заслуги перед народом і державою удостоєний почесного титулу «ПОВНИЙ КАВАЛЕР ЗОЛОТОГО ХРЕСТА ЧЕСТІ І ЗВИТЯГИ» з врученням ордена 1-ого ступеня; нагороджений «Орденом золотого тріумфального сокола» за особливі досягнення і перемоги, здійснені для честі і блага України (ас. 37).

Окрім того, судом не враховано, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення відноситься до необережних правопорушень, а, отже, за встановлених судом апеляційної інстанції обставин, які залишились поза увагою суду першої інстанції, з урахуванням характеру вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, конкретних обставин справи, особи порушника, обставини, які пом`якшують його відповідальність, думку потерпілих, які будь-яких претензій майнового характеру до ОСОБА_1 не мають, слід дійти до висновку про необхідність зміни виду накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга захисника Шевченко З.В. підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Шевченко Злати Володимирівни задовольнити.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців - змінити.

Пом`якшити вид стягнення, накладений на ОСОБА_1 , та накласти на нього стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В іншій постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва