Справа № 206/2843/24
Провадження № 3/206/1270/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Плінської А.В., при секретареві: Крижко О.А., за участю захисника-адвоката Чернець В.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2024 року о 11-40 год. в м. Дніпро, Самарський район по вул.Німецька біля будинку №292 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій ОСОБА_1 висловив відмову, що зафіксовано на бодікамери №471428, №473351. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав та пояснив, що 28.04.2024 року, він разом із братом та побратимом на позивний «Одеса» їхали у його справах. За кермом був його побратим. Він сидів спереду на пасажирському сидінні, а його брат позаду. Коли автомобіль зупинили працівники поліції, то побратим на позивний «Одеса» вирішив пересісти на пасажирське крісло, а його брата попросив, щоб той сів за кермо. Побратим знаходився у неофіційній відпустці, тому, з метою уникнення проблем по службі, не хотів, щоб працівники поліції перевіряли його документи. Адміністративний протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП працівники поліції склали відносно нього, оскільки він власник транспортного засобу, хоча на момент зупинки ним не керував.

Його захисник-адвокат Чернець В.М. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, обґрунтувавши тим, що матеріали справи не містять даних, про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та його було зупинено. Відеозапис з нагрудних камер поліцейських, свідчить про те, що ОСОБА_1 сидить в транспортному засобі на передньому пасажирському місці, в той час за кермом знаходиться інша особа. Крім того, обставини визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння , були відсутні. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які могли встановити наявність підстав зупинення поліцейським транспортного засобу. ОСОБА_1 не роз`яснювались його права, передбачені ст..63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Долучений до матеріалів справи рапорт не може слугувати доказом винуватості водія у вчиненні адміністративного правопорушення. Отже, враховуючи викладене, просив закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, зваживши доводи учасників судового процесу, давши їм оцінку в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, оскільки його вина підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 741638 від 28.04.2024 р., складеного правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку;

- рапортом у якому зазначено, що в м. Дніпро, Самарський район по вул. Німецька було помічено автомобіль ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , який було зупинено згідно ст..35 ч. 1 п.3 Закону України «Про Національну поліцію». Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій ОСОБА_1 відмовився на камеру;

- відеозаписом на якому зафіксовано, як працівник поліції підходить до зупиненого транспортного засобу та на передньому пасажирському сидінні сидить ОСОБА_1 , а в нього на колінах сидить інший чоловік ( ОСОБА_1 в судовому засіданні при перегляді відеозапису повідомив, що в нього на руках сидів побратим на позивний «Одеса»). На водійському сидінні сидів брат Сторчуна. Працівник поліції почав казати ОСОБА_1 навіщо той пересів, оскільки в нього не затоновані вікна та він все бачив. ОСОБА_1 став повторювати працівнику поліції «Давай по нормальному». Працівник поліції йому відповів: «Що не треба було пересідати». На що, о 02-47 хв. запису ОСОБА_1 сказав «Ну добре, а далі, що». Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 на огляд не погоджувався. Брат Сторчуна почав казати, що він за нього може пройти огляд. На 11- 44 хв. запису ОСОБА_1 каже працівнику поліції «Ну так вийшло». На 11-46 хв. запису ОСОБА_1 каже « Да, я пригнув (в контексті розуміється «да, я пересів») ну і…

Отже, досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення,та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Підстав, не приймати до уваги в якості доказу рапорт, суд не вбачає, оскільки сам по собі він не є ключовим доказом, а його оцінка судом надається судом у сукупності з іншими належними та допустимими доказами, які є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.

При цьому, суд не приймає до уваги, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом під час зупинки співробітниками поліції, оскільки це спростовується вище переліченими доказами, зокрема, відеозаписом на якому ОСОБА_1 фактично визнав, той факт, що після зупинки транспортного засобу пересів з водійського крісла на пасажирське. Факт того, що транспортний засіб був зупинений співробітниками поліції під час руху, ОСОБА_1 не заперечував, як у судовому засіданні, так і на переглянутому відеозаписі. Отже, викладене свідчить, що обираючи такий спосіб захисту ОСОБА_1 має на меті бажання уникнути, передбаченої законом відповідальності.

Щодо відсутності обставин визначених законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння , то суд вважає необхідним зазначити таке, з переглянутого відеозапису не вбачається, що працівник поліції вимагав від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а лише виявивши ознаки сп`яніння запропонував йому пройти такий огляд. Підставою запропонування проходження такого огляду були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння про що, відповідно до переліку Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України09.11.2015року №1452/735 було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Що стосується не роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, то це спростовується підписом ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення в графі про роз`яснення цих прав.

Також, суд не приймає до уваги інші ствердження сторони захисту, зокрема, щодо відсутності доказів, які могли встановити наявність підстав зупинення поліцейським транспортного засобу, оскільки вони не впливають та не спростовують обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, з урахуванням викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступінь вини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП і вважає за необхідне з метою виправлення водія і недопущення в подальшому подібних правопорушень, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, так як вчинене ним правопорушення є одним з найнебезпечніших і найважчих правопорушень з адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, піддати останнього адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Також, відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи результат розгляду даної справи, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.283,284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Плінська