Справа № 747/189/24
Провадження№ 3/747/138/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2024 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого електромонтером НГВУ «Чернігівнафтогаз», раніше до адміністративної відповідальності притягувався 31.07.2023 року за ч.1 ст 130 КУпАП, 18.10.2023 року за ч. 2 ст.130 КУпАП, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст 126 КУпАП-

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2024 року в смт Талалаївка по вул Перемоги водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом 21101, реєстрац. номер НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортними засобами, правопорушення вчинене повторно протягом року так як притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст 126 КУпАП 28.08.2023 року, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому діянні визнав, у скоєному розкаявся, запевнив суд, що більше подібне не повториться, просив суд розстрочити йому виплату штрафу, оскільки сума штрафу є значною, так як він отримує мінімальну заробітну плату.

Суд заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2.1. «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Частина 5 ст. 126 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою статті 126 КУпАП. Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Санкція ч.5 ст 126 КУпАП передбачає штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

За встановлених фактичних обставин справи судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України і в його діях вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст 126 КУпАП. Його вина в порушенні Правил дорожнього руху повністю доведена та підтверджується дослідженими матеріалами справи. Факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23.03.2024 року серії ААД № 672346 та додатками до нього, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, даними ним під час розгляду справи. Диск із відеозаписом адміністративного правопорушення в судовому засіданні не оглядався за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Тобто в ході розгляду справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України і скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.5 ст 126 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи та були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч.5 ст 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

Що стосується стягнення у вигляді позбавлення прав керування, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно матеріалів справи, а саме довідки ГУНП в Чернігівській області від 01.04.2024 року ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, тобто на даний час він є таким, що не має права керування транспортними засобами. Тому вирішуючи питання щодо накладення додаткового адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування, суд виходить з наступного. У відповідності до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, суди не вправі застосовувати адміністратвине сятгення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа взагалі не отримувала такого права. Таким чином відсутні законодавчі підстави застосовувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування.

Також суд не знаходить підстав для застосування додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, так як із змісту санкції ч. 5 ст.126 КУпАП слідує, що додаткове адміністративне стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, не носить імперативний характер і при накладенні адміністративного стягнення воно не підлягає обов`язковому застосуванню. До ОСОБА_1 не може бути застосовано стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки матеріали справи не містять документального підтвердження того, що транспортний засіб, яким він керував, перебуває у приватній власності порушника.

Крім того, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виплати призначеної суми штрафу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладання адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами. Згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження». Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Нормами частини 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строки зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Частиною 1 статті 33 Законом України «Про виконавче провадження» передбачене право особи за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Зі змісту вказаної норми слідує, що підставою вирішення судом питання про відстрочку або розстрочку виконання є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Разом із тим питання відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу врегульовано частиною другою статті 301 КУпАП, відповідно до якої відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом. Згідно статті 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Під час розгляду справи про адміністратвине правопорушення відносно ОСОБА_1 було встановлено, що працює електромонтером та отримує мінімальну заробітну плату, і дана обставина не дає йому можливості одним платежем сплатити значну суму штрафу, яка передбачена санкцією ч.5 ст 126 КУпАП, що вказує на його неналежне фінансове становище. Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 необхідно задовольнити та розстрочити виконання постанови в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, на строк десять місяців у зв`язку з неналежним матеріальним становищем ОСОБА_1 .

Крім того, у відповідності до положень ч.5 ст. 283 КУпАП із ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 605, 60 грн.

Керуючись ст. 268, 283, 284, 301, 304, 307, ст. 126 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Розстрочити виконання постанови в частині накладення штрафу на строк десять місяців, а саме - до 06 березня 2025 року, зі сплатою кожного місяця по 4080 (чотири тисячі вісімдесят) грн. із наданням суду до 06 числа кожного місяця квитанції про сплату відповідної частини штрафу. Перший платіж штрафу сплатити в термін 15 днів. Зупинити перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у вигляді штрафу до закінчення строку розстрочки, а саме до 06 березня 2025 року.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

На постанову може бути подана апеляція в Чернігівський апеляційний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Л.В.Тіщенко