Справа № 570/1833/24
Номер провадження 3/570/1059/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції Рівненській області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, посвідчення водія НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 30.03.2024 р. серії ААД № 430580, 30 березня 2024 року о 21 год. 19 хв. на а/д Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів, 149 км, що в межах Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем Volkswagen e-Golf, д.н.з. НОМЕР_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинення ТЗ та в закладі охорони здоров`я. Вказано, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , якому роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, заперечив свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення. Із покликанням на матеріали справи та матеріали відеофіксації, які додані до протоколу, пояснив, що за вказаних обставин, він керував автомобілем, в стані сп`яніння не перебував, був зупинений працівниками поліції, які вказали причиною зупинення невикористання ременя безпеки. Він в свою чергу не став сперечатися із поліцейськими та звернувся про оформлення відповідних документів щоб відразу сплатити шраф через термінал, оскільки він направлвся додому, де на нього очікували із його дитиною, у якої піднялась температура. Через деякий час та до завершення оформлення вказаних документів щодо ременя безпеки, поліцейські зазначили про необхідність пройти огляд на стан сп`яніння. Із урахуванням того, що він повідомляв поліцейських про (вищевикладені) обставини щодо стану здоров`я своєї дитини та його звернення якнайшвидше оформити подію із ременем безпеки, то таку вимогу поліцейського (проходити огляд, для якого додатково необхідним є значний час) він сприйняв, як прискіпливу та упереджену Разом з тим, він не відмовлявся виконати вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, та вказав про свою згоду щодо його огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки окрім вищевказаного, він також мав сумнів і щодо належної роботи технічних пристроїв, які використовують поліцейські під час огляду. Незважаючи на його погодження проходити огляд в закладі охорони здоров`я, що відповідає встаноленому порядку, поліцейські на це не зважали, та продовжували всіляко затягувати час та зволікати із проведенням відповідних дій для доставлення його у відповідних заклад для огляду. Поліцейські незважаючи на його чітку згоду пройти огляд стали залучати свідків (хоча в цьому і не було необхідності, оскільки поліцейські здійснювали відеофіксацію, а залучення свідків та оформлення пояснень додатково сприяли зволіканню із виконанням поліцейським своїх обов`язків щодо проведення огляду водія), які в поясненнях підтвердили, що він (водій ОСОБА_1 ) погодився проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. В подальшому інші особи, які були з ним в автомобілі (пасажири), з`ясовували у поліцейських про причини затримки при складанні документів та оформленні події, та після втручання вказаних осіб у спілкування та уточнення про можливість отримати правову допомогу адвоката, поліцейські висловили сумнів щодо його ( ОСОБА_1 ) згоди проходити огляд та почали залучати інших осбі для їх участі як свідків. Уже в присутності інших свідків він ( ОСОБА_1 ) повідомив поліцейському про своє звернення до адвоката, який прямує на місце події, та на прибуття якого він очікує. Поліцейський таку його відповідь інтерпретував по-своєму та суб`єктивно вказавши свідкам: "... він відмовився..", хоча загалом це не відповідало дійсному змісту зазначеної відповіді. Коли в подальшому, поліцейські його повідомили про оформлення протоколу, він змушений був самостійно звернутись в заклад охорони здоров`я для підтвердження того, що він не перебуває в стані алкогольного сп`яніння та не має ознак такого (про що надав відповідний медичний висновок). Просив закрити провадження по справі вказуючи про свою невинуватість у вчиненні звзнаеного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно положень пункту 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно направлення водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 30.03.2024 р. ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" не направлявся, із зазначенням про відмову водія від такого огляду (а.с. 4).

Даними відеозапису зафіксованого, згідно ст. 266 КУпАП, нагрудною відеокамерою патрульних поліцейських, в одному із файлів clip-0 підтверджуються обставини спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 біля ТЗ та пред`явлення йому вимоги пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки тз, на що ОСОБА_1 відмовився. При цьому, водій погоджувався проходити огляд в закладі охорони здоров`я, його висловлювання та дії не були спрямовані на ухилення від проходження огляду та не містять ознак наміру не проходити такий огляд на вимогу поліцейського (час на відео 21:25:03-21:25:30). Днаний факт погодження ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медзакладі, також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5, 6) Після такого погодження ОСОБА_1 , поліцейський не вчиняв дій для доставлення його в заклад охорони здоров`я, а продовжив розгляд справи про інше адміністративне правопорушення. Протягом тривалого часу офомлення вищевказаної події, водій ОСОБА_1 та пасажири декілька разів підходили та з`ясовували щодо тривалості часу необхідного перебування на місці зупинки ТЗ. В подальшому поліцейський повторно звертався до ОСОБА_1 з`ясовуючи про його намір проходити огляд в медзакладі, і саме на такі вкотре неодноразово висловлене звернення поліцейського водій вказав про відмову, повідомиви при цьому, що зателефонував своєму адвокату, який їде на місце події (відеофайл clip-1, час на відео 21:43:10-21:43:20). Фактично відмовивши особі в клопотанні про участь адвоката, та яке було спрямоване на реалізацію права на захист, поліцейський розпочав оформлення події. Інші відомості із додаків до протоколу не спростовують відомості щодо дій поліцейских при оформленні події.

У даному випадку суд зазначає наступне та звертається до практики ВС та ЄСПЛ, згідно якої необхідно з`ясовувати, чи було виявлення правопорушення "по суті пасивним", чи було б правопорушення вчинено без втручання працівників, які здійснювали оформлення події, чи мало місце з боку таких працівників спонукання особи до вчинення правопорушення, наприклад, прояв ініціативи, повторні пропозиції, незважаючи на початкове утримання та відмову особи від неправомірної поведінки і вчинення дій, що підпадають під ознаки правопорушення. Нав`язлива ініціатива, повторні неодноразові, наполегливі звернення свідчать про підбурювання та містить ознаки провокації. Із урахування встановлених обставин у справі, у даному випадку вбачається, що дії поліцейських на місці події, при спілкуванні із водієм, не відповідають усім критеріям "пасивності" при виявленні правопрушення, та вбачається сумнів у тому, що без їх втручання особою було б вчинене правопорушення.

Крім того, відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами. Конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом (Рішення Конституційного Суду від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №815/3591/17.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У даному випадку відмова поліцейського у задоволенні клопотання особи про участь захисника адвоката не була достатньо обгрутнованою та вмотивованою. Право на правову допомогу гарантовано ст. 59 Основного закону України.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення, оформлення події та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Вказані положення ст. 59 Конституції України є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких спрямовується також і для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

У даному випадку недотримання гарантій права на захист особи на первинній стадії притягнення особи до адміністративної відповідальності ставлять під сумнів законність наступних дій проведених при оформленні події та складанні відповідного протоколу.

Також, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 241 від 01.04.2024 р. проведеного в КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" Рівненської обласної ради ознак сп`яніння в ОСОБА_1 о 23 год. 30 хв. 30.03.2024 р. не виявлено. Огляд проведено з невеликим проміжком часу (протягом 2 год. 10 хв.) після складання протоколу. У даному випадку результати такого дослідження, із урахуванням наведеного, ставлять під сумнів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем за обставин, вказаних у протоколі. Відомості, які б вказували на неналежність та недопустимість такого результату дослідження, як доказу у справі, судом не встановлено. Таких результат ставить під сумнів обставини вказані поліцейським у протоколі.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із урахуванням встановлених обставин, пояснень в судовому засіданні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зазначеного результату в медичному висновку №241 від 01.04.2024 р., суд приходить до висновку, що у даному випадку матеріали справи не містять достатнього обсягу належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення та наявність в його діях скаду вказаного правопорушення матеріалами справи не підтверджуються, а винуватість особи вважається недоведеною.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, виноситься постанова про закриття справи.

При цьому, враховується практика ЄСПЛ, яка визначає, що фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має в суді доводитися, а суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 130, ст. 280, 283-284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку ст. 294 КУпАП.

Суддя Таргоній М.В.