КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/8852/24 Суддя І інстанції - Казмиренко Л.В.
Провадження № 33/824/5095/2024 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.). Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно постанови судді, 06.07.2024 року, о 12 год. 08 хв., в м. Київ, по вул. Новокостянтинівська, 12/15, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Рено», н.з. НОМЕР_1 , не переконався в безпечності маневру, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи, що постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, без надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, з формальним дослідженням доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення, просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 05.09.2024 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги важливі обставини дорожньої ситуації, які мали суттєве значення для правильного вирішення справи, а саме: наявність спеціальної дорожньої розмітки, яка обмежувала рух до однієї смуги перед поворотом, яка наближаючись до повороту, з`єднувалась із середньою роздільною лінією, утворюючи дозволену смугу руху в один ряд перед пішохідним переходом.

Апелянт зазначає, що схема ДТП не відображає цю важливу дорожню розмітку, що є суттєвим упущенням при фіксації обставин події.

Також апелянт вказує, що суд не врахував, що він рухався на безпечній швидкості та з увімкненим правим сигналом повороту, дотримуючись вимог п.п. 10.1, 10.4 ПДР.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував п. 13.1 ПДР України до ситуації, яка фактично регулюється іншими нормами, а саме: п.п. 10.1, 10.4, 10.5 ПДР.

На думку апелянта, аналіз фактичних обставин справи свідчить, що він діяв відповідно до вимог зазначених пунктів ПДР, рухаючись у крайньому правому ряду з увімкненим сигналом повороту праворуч. Натомість, дії водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_2 , який намагався здійснити поворот праворуч з крайньої лівої частини дороги, суперечать вимогам п.п. 10.1, 10.4, 10.5 ПДР, що не було належним чином досліджено судом.

Отже, як зазначає апелянт, суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 280 КУпАП, оскільки не з`ясував повною мірою обставини справи, зокрема: не дослідив належним чином дорожню обстановку на місці події, включаючи наявність та характер дорожньої розмітки; не врахував пояснення ОСОБА_1 щодо дій іншого учасника ДТП; не дослідив належним чином схему ДТП та не звернув уваги на відсутність на ній важливих елементів дорожньої розмітки; не взяв до уваги той факт, що протокол про адміністративне правопорушення був складений до завершення оформлення ДТП, що могло вплинути на об`єктивність фіксації обставин події.

Як вказує апелянт, із наведених доказів випливає, що він керуючи транспортним засобом, діяв з урахуванням дорожньої обстановки, що склалася на той час, та вжив усіх можливих заходів з метою недопущення ДТП. Водночас, після того, як автомобіль «Тойота Камрі», пропускаючи транспортні засоби по проспекту Степана Бандери (уникаючи зіткнення), різко повернув вправо в його сторону, він не зміг уникнути зіткнення з ним, оскільки такі дії водія вказаного автомобіля були непередбачуваними. З метою мінімізації наслідків зіткнення, він відразу натиснув на гальма й фактично в момент зіткнення стояв на місці, а автомобіль «Тойота Камрі» торкнувся його автомобіля, після чого зупинився, про що знов таки свідчить характер та розміщення пошкоджень на автомобілях.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що він, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, не допустив порушень ПДР України, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, думку іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , який заперечив проти апеляційної скарги, заслухавши пояснення капітана поліції ОСОБА_4, дослідивши надані сторонами докази, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Відповідно до п.13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.1 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №970188 від 06.07.2024, з якого вбачається 06.07.2024 року, о 12 год. 08 хв., в м. Київ, по вул. Новокостянтинівська, 12/15, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Рено», н.з. НОМЕР_1 , не переконався в безпечності маневру, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються схемою місця ДТП від 06.07.2024, письмовими поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2 про те, що водій автомобіля «Рено» рухався позаду нього, порушуючи ПДР наздогнав його автомобіль, вдаривши у задню праву частину кузова, після чого спробував покинути місце ДТП.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Як пояснив ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, він їхав з Подолу до Петрівки, по вул. Новокостянтинівській в напрямку проспекту Степана Бандери. Подія відбулась при виїзді з вул. Новокостянтинівської. Основна дорога пішла на естакаду в сторону Куренівку, а знизу біля естакади дорога повертає праворуч. Саме при виїзді з цієї дороги і сталося зіткнення. ОСОБА_1 вказав, що на цій дорозі для руху передбачена одна смуга руху. Спочатку передбачено дві смуги руху, потім наявна дорожня розмітка, яка свідчить про злиття смуг, та необхідність перестроїтися в крайню праву смугу руху і перед пішохідним переходом, при виїзді на пр. Бандери, де сталося зіткнення вже передбачена лише одна смуга руху. ОСОБА_1 вказує, що він рухався правіше, а інший водій не врахував таку дорожню розмітку та рухався з лівої сторони, по дорожній розмітці, де рух заборонено. Відповідно, на момент ДТП він ( ОСОБА_1 ) рухався з включеним поворотником в передбаченій Правилами дорожнього руху смузі, а автомобіль ОСОБА_2 намагався виїхати на проспект Бандери, з непередбаченої ПДР смуги руху, і при виїзді на головну дорогу, пропускаючи авто по проспекту, різко, не передбачувано повернув в його ( ОСОБА_1 ) сторону. На це він ( ОСОБА_1 ) відреагував, з метою мінімізації наслідків зіткнення, різко натиснув на гальмо і фактично в момент зіткнення стояв на місці, а автомобіль ОСОБА_2 - «Тойота» продовжив рух, допустив зіткнення з його транспортним засобом, і після цього зупинився.

Як пояснив ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, дійсно при з`їзді з вул. Новокостянтинівської на пр. Бандери нанесена дорожня розмітка у вигляді стрілок на поверхні лівої смуги руху, які вказували про необхідність з`їзду на праву смугу руху до повороту, а також суцільна лінія з лівого краю для заборони як руху транспортних засобів, так і їх зупинки, що ним було враховано. З врахуванням такої розмітки, він рухався в правій смузі руху, при цьому, ОСОБА_1 рухався в цій же смузі руху, проте, лівіше від нього та деякий час наполегливо намагався перестроїтись в його ( ОСОБА_2 ) смугу руху, безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_2 , що останній не дозволив зробити. Тому, ОСОБА_1 , проїхавши в декількох сантиметрах від дзеркала його автомобіля, перелаштувався позаду його автомобіля і в такому порядку вони рухались орієнтовно ще десь 100 метрів до виїзду на головну дорогу. Весь цей час, за словами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 «знервовано» їхав майже біля капота його ( ОСОБА_2 ) автомобіля. Коли під`їхали до виїзду з вул.Новокостянтинівської на пр.Бандери, він взяв дещо більший радіус повороту, подивився вліво, і оскільки автомобілів по головній дорозі, які б заважати виїзду не було, то він почав виїзджати, а в цей час ОСОБА_1 , продовжуючи «нервово» рухатись, побачивши певну відстань від авто «Тойота» до бордюру, намагався в неї проїхати, проте, не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з авто «Тойота». Оскільки зіткнення було незначним, він не відразу відреагував на це, і лише побачив та почув крики очевидців. В подальшому ОСОБА_1 намагався покинути місце ДТП, а тому, з метою не вчинення цього, він ( ОСОБА_2 ) забрав у ОСОБА_1 ключі від авто, які повернув після приїзду поліцейських .

З метою перевірки доводів апеляційної скарги в судовому засіданні був допитаний інспектор взводу №3 роти №2 батальйону супроводження ДПП капітан ОСОБА_4 , що складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , який підтвердив правильність обставин, викладених у протоколі. Зокрема, зазначив, що виїхавши на місце ДТП він встановив механізм зіткнення не лише з показань учасників ДТП, а й зі слів багаточисленних свідків, адже, той день був вихідним днем, а саме, суботою, ДТП сталось орієнтовно о 12 год. , і тому в місці, де відбулось зіткнення транспортних засобів, перебувало дуже багато людей - продавців на ринку «Куренівський», які бачили деталі зіткнення, підходили та підтверджували версію ОСОБА_2 , однак, не хотіли залишати свої анкетні дані або писати письмові пояснення, щоб в подальшому не ходити по судах. Так і ОСОБА_2 і очевидці ДТП повідомили, що ОСОБА_2 рухався з дотриманням Правил дорожнього руху, зокрема, в дозволеній для руху крайній правій смузі руху, і в той момент, коли він здійснював виїзд з вул.Новокостянтинівської на Бандери, водій «Рено» ОСОБА_1 намагався проїхати між автомобілем ОСОБА_2 «Тойота» та бордюром, при цьому, не дотримався безпечного інтервалу та зачепив передньою лівою частиною свого авто «Рено» задню праву частину авто «Тойота».

Щодо наявної в матеріалах справи схеми ДТП, то працівник поліції ОСОБА_4 пояснив, що на ній є відмітка про наявність на місці ДТП дорожньої розмітки, але по факту таку дорожню розмітку він не відмітив на схемі ДТП, оскільки на момент оформлення матеріалів, ніхто з присутніх не вказував про те, що водій автомобіля «Тойота» рухався з порушенням такої розмітки. Навпаки, свідками було підтверджено позицію ОСОБА_2 про те, що він та інший учасник ДТП на авто рухались в одній смузі руху, при цьому, авто «Тойота» попереду, а авто «Рено» позаду нього. Саме тому, ним на схемі ДТП була відображена лише одна смуга руху, де трапилась дорожньо - транспортна пригода, відображене місце зіткнення, кінцеве розташування транспортних засобів, відповідні заміри та інші дані, і така схема була підписана обома учасниками без будь - яких зауважень, адже, для всіх вона була зрозумілою.

Таким чином, з наданих в судовому засіданні пояснень, долучених до справи фото та відео доказів, а також схеми ДТП вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рухалися в одній (крайній правій смузі руху), яка в місці зіткнення транспортних засобів має ширину приблизно 6 метрів, при цьому, автомобіль «Рено» під керуванням ОСОБА_1 рухався позаду автомобіля «Тойота» під керуванням ОСОБА_2 . В подальшому, не дочекавшись закінчення маневру виїзду автомобіля «Тойота» на головну дорогу, водій автомобіля «Рено» намагався проїхати між автомобілем «Тойота» та бордюром, однак, при цьому не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля «Тойота» та допустив з ним зіткнення. Не спростовується такий висновок і характером отриманих обома транспортними засобами механічними пошкодженнями, наведеними на зворотній стороні схеми місця ДТП.

Враховуючи сукупність наявних доказів у справі, доходжу висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , який не переконався в безпечності маневру, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , що є порушенням вимоги п. 13.1 ПДР перебувають у прямому причино - наслідковому зв`язку з настанням ДТП та його наслідками і утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ДТП відбулось через непередбачувані дії водія авто «Тойота» ОСОБА_2 , зокрема, виїзд для повороту направо на заборонену крайню ліву сторону дороги за обмежувальну лінію жовтого кольору та різкий поворот вправо, є безпідставними, оскільки спростовуються дослідженими як судом першої, так і судом апеляційної інстанції доказами.

Будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал