Справа № 346/2896/24
Провадження № 3/346/1695/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, складену відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, працюючої в Коломийській філії райавтодор, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 586850, 24.05.2024р. о 15:24 год. в м. Коломия по вул. Карпатська, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Ford Escape» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №43 від 24.05.2024р.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП.

13.06.2024р. ОСОБА_1 подала до суду письмове клопотання в якому зазначила, що дійсно у час та в місці, зазначеному в протоколі, вона керувала автомобілем «Ford Escape» д.н.з. НОМЕР_1 та була зупинена працівниками поліції. Однак, свою зупинку вважає незаконною, оскільки у поліцейських не було підстав, передбачених ст.. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» для зупинки її транспортного засобу. Крім цього вказує, що не дивлячись на відсутність реальних законних підстав для її зупинки, працівники поліції, не називаючи їй виявлені у неї ознаки алкогольного сп`яніння та не пояснюючи в який спосіб останні були встановлені, почали пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Вона погодилась, але після невдалих спроб пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, разом з працівниками поліції поїхала до медичного закладу Коломийської ЦРЛ, де в неї були відібрані біологічні зразки крові та сечі. Проте, не дочекавшись результатів лабораторних досліджень, лікар-нарколог, не зрозуміло на яких підставах та оперуючи якими даними і фактами, прийшла до висновку про її перебування в стані сп`яніння (у висновку не конкретизовано якого саме) та не складаючи ніякого акту медичного огляду, відразу склала висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння в якому вказала, що ОСОБА_1 знаходиться в стані сп`яніння невідомою речовиною. За даних обставин, ОСОБА_1 посилалася на те, що зібрані у справі матеріали не підтверджують обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в жодному із долучених до нього доказів, не вказано про її перебування в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортних засобом. Оскільки її вина не підтверджена належними та допустимими доказами, а відсутність доказів свідчить про недоведеність протиправних дій, ОСОБА_1 просила провадження у справі закрити на підставі п. п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, в прохальній частині поданого до суду письмового клопотання, просила розглянути справу за її відсутності з урахуванням наведених нею аргументів своєї позиції .

З`ясувавши позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За положеннями ст.. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення нею п. 2.9 «а» ПДР України, який передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення працівником поліції надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 586850 в якому вказано дату та час вчинення правопорушення 24 травня 2024р. о 15:24 год., місце вчинення м. Коломия, вул. Карпатська, та суть порушення керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, а також вказано, що ОСОБА_1 огляд на приладі «Алкофор 507» не проходила, оскільки відмовилась.

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, в якому також вказані ті ж самі ознаки алкогольного сп`яніння, що і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; При цьому, в графі «Результат огляду» будь-які відомості не зазначені, тобто не вказано, чи була реакція позитивною/негативною та який кількісний показник становить сп`яніння.

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого слідує, огляд проводився в КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР (Поліклініка) ВНЕМД лікарем-наркологом ОСОБА_2 , яка встановила, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння невідомою речовиною (вид сп`яніння не вказаний).

- рапорти працівників Коломийського РВП Мельничука Н. та ОСОБА_3 , в яких вказано, що під час несення служби 24.05.2024р. близько 15:24 год. у м. Коломия по вул. Карпатська був зупинений автомобіль «Ford Escape» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування та встановлення особи водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Громадянці ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатора «Алкофор 507» на що остання погодилась, однак пройти огляд не змогла, оскільки відмовлялась продувати прилад відповідно до інструкції. Після чого водієві було запропоновано проїхати до медичного закладу Коломийської ЦРЛ для проходження огляду на факт вживання алкогольних напоїв, на що остання погодилась та відповідно до висновку лікаря нарколога №43 від 24.05.2024р. ОСОБА_1 перебувала в стані сп`яніння. ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом ст.. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП, після чого складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП.

- матеріали відеозаписів, долучених до справи на двох оптичних носіях лазерних DVD-R дисках, які також були досліджені судом в якості доказів в ході розгляду.

Згідно ст.. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши і оцінивши в сукупності вищевказані докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, суд прийшов до наступного висновку.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року наголошено, що судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

У справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Відповідно до cт.cт.254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

В даній справі в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 586850 вказано, що ОСОБА_1 24.05.2024р. в м. Коломия по вул. Карпатській керувала автомобілем «Ford Escape» д.н.з. НОМЕР_1 , тобто виконувала функції водія, а отже в силу п.1.10 ПДР, являлася учасником дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

В своєму клопотанні, ОСОБА_1 , не заперечуючи факту керування транспортним засобом, вказала, що виконуючи положення ПДР, на вимогу працівників поліції зупинила свій транспортний засіб. Однак вважає, що дії працівників поліції були протиправними, оскільки жодних законних підстав для її зупинки у них не було.

Даючи оцінку доводам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в цій частині, суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких зупинення транспортного засобу.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону N 580-VIII. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

В долучених до справи рапортів поліцейських вказано, що автомобіль «Ford Escape» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був зупинений на підставі п. 3 ст. 35 Закону, який передбачає, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 35 Закону, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Частина 1 ст. 8 Закону зобов`язує поліцейського дотримуватися законів та не порушувати прав водія. Водій має право на отримання інформації хто саме його зупинив, по якій причині та має право на безперешкодний рух за відсутності законних підстав для його зупинки.

З матеріалів відеозапису вбачається, що після зупинки автомобіля, працівник поліції не називаючи, хто саме здійснив зупинку автомобіля та не пояснюючи причину зупинки, просить водія надати документи для перевірки. При цьому, зібрані у справі докази, в тому числі і відеозапис не підтверджують причетність ОСОБА_1 до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що транспортний засіб ОСОБА_1 міг бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, оскільки жодних ознак механічних пошкоджень чи дефектів, які б могли вказувати на його причетність до якихось зіткнень, наїздів на пішоходів, перевезень заборонених предметів, речових, чи вчинення інших караних діянь на відеозаписі не зафіксовано. Також в салоні автомобіля відсутні будь-які пасажири, що також виключає можливість поліцейських підозрювати третіх осіб у вчиненні неправомірних дій, як підставу для зупинки транспортного засобу.

У постанові від 13.10.2022р. по справі 718/1824/22 Чернівецький апеляційний суд вказав, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Такі висновки апеляційного суду повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

В зв`язку з цим, суд вважає слушними та ґрунтовними твердження ОСОБА_1 про відсутність документально зафіксованих обставин, які б вказували на законність зупинки її автомобіля за п. 3 ст. 35 Закону, а відтак суд приходить до висновку, що зупинка автомобіля «Ford Escape» була безпідставною, що в свою чергу свідчить про протиправність даних дій працівників поліції.

Що стосується доведеності самого перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає наступне.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України №1103 від 17.12.2008 (в подальшому Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України№1452/735 від 09.11.2015 (в подальшому Інструкція).

Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З матеріалів відеозапису слідує, що ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Алкофор 507». Проте, після декількох спроб, пройти огляд на вказаному пристрої їй не вдалося, оскільки об`єм видихуваного нею повітря був недостатнім для здійснення заміру для встановлення чи відсутності алкогольного сп`яніння.

В зв`язку з даними обставинами, працівником поліції дії ОСОБА_1 були розцінені, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та запропоновано проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я Коломийської ЦРЛ. Після згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на відеозаписі відбувається фіксація слідування патрульного екіпажу разом з водієм до Коломийської центральної районної лікарні та проходження там огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів регулюється розділом ІІІ Інструкції.

Відповідно до п. 4 даного розділу, метою огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Згідно п. 6, відсутність документів не може бути причиною для відмови у проведенні огляду на стан сп`яніння. У цьому разі в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 3) (далі акт медичного огляду), зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають, а також те, що дані про цю особу записані з її слів. У разі надходження документів дані про оглянуту особу долучаються до акта медичного огляду.

Згідно п. 12, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Згідно п. 13, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Пунктом 15 передбачено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Після отримання матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , судом було направлено запит до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, в якому суд просив надати матеріали щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння вказаною особою.

18.06.2024р. генеральним директором КНП « Коломийська ЦРЛ» КРР Кошкіним А. було надано до суду копію акту медичного огляду на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів, копію направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння, а також копію висновку щодо результату медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З акту медичного огляду №43 слідує, що ОСОБА_1 24.05.2024р. о 16:12 год. була оглянута лікарем-наркологом ОСОБА_2 в КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР («Поліклініка») ВНЕМД. За зовнішнім виглядом одягу ОСОБА_1 виглядає охайно, видимих пошкоджень на тілі немає. Поведінка обстежуваної особи зазначена, як спокійна, дещо ейфорична, усміхається в невідповідній ситуації, інструкції щодо видихуваного повітря виконує намірно хибно після багатьох спроб; свідомість ясна, орієнтована у всіх видах правильно. Мовна здатність не порушена, міміка дещо пожвавлена. Хода стійка, в позі Рамберга стійка; пальце-носову пробу виконує дещо нечітко. Запах алкоголю з рота не вловлюється. Проходження огляду на «Алкотесті» - проба негативна через недостатність об`єму повітря для приладу. Тест-смужка на 10 видів наркотиків «Sniper» - негативний на всі види. 24.05.2024р. о 16:20 взято біологічне середовище кров, а в 16:40 год. сечу.

В п. 20 «Висновок та діагноз за результатами огляду» - сп`яніння невідомою речовиною.

Відомості, зазначені в акті медичного огляду частково узгоджуються з матеріалами відеозапису, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 в медичному закладі проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння на спеціальному технічному засобі, однак прилад результат проходження огляду не фіксує. Надалі, за вказівкою лікаря, ОСОБА_1 належним чином та без помилок виконує вправи на координацію рухів, а потім, за її згодою, відбувається забір крові з вени та через деякий час ОСОБА_1 здає сечу.

Відповідно до п. 16, 20, 21 Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5). Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

В долученому до матеріалів справи висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, копія якого також була надана КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР за запитом суду, зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння невідомою речовиною. При цьому вид сп`яніння в даному документі не вказаний, а відтак зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо перебування ОСОБА_1 в стані саме алкогольного сп`яніння, жодним із долучених до справи доказів не підтверджується.

Суд також звертає увагу на те, що в акті медичного огляду лікарем-наркологом було зазначено: «запах алкоголю з рота не вловлюється». Вказане ставить під сумнів встановлення даної ознаки алкогольного сп`яніння працівником поліції. Інші ознаки, які зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, а саме: почервоніння обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці - також не знайшли свого підтвердження, оскільки на відеозаписі ОСОБА_1 поводить себе адекватно, чітко відповідає на поставлені їй запитання, виконує всі інструкції поліцейських та лікаря.

З переглянутого відеозапису судом було встановлено, що після відібрання у ОСОБА_1 біологічного середовища для лабораторного дослідження (крові та сечі), лікар-нарколог фактично відразу починає ознайомлювати дану особу зі складеним відносно неї висновком та зачитує їй, що вона перебуває в стані сп`яніння невідомою речовиною. На запитання ОСОБА_1 з приводу результатів лабораторних досліджень, лікар повідомляє, що вони будуть пізніше, але стан сп`яніння вже встановлений.

В зв`язку з цим, суд вимушений констатувати, що долученим до справи відеозаписом підтверджується той факт, що на момент складання висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння були відсутні будь-які об`єктивні дані, які б реально та достовірно підтверджували перебування особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в стані будь-якого виду сп`яніння. Більш того, відібрання біологічного матеріалу (кров та сеча) відбулося після складання Висновку. Відтак, з урахуванням даних обставин, суд приходить до висновку, що Висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння був складений з порушенням вимог цієї Інструкції, а отже в силу п. 22 вважається недійсним.

Окремо суд наголошує на тому, що результати лабораторних досліджень крові та сечі ОСОБА_1 на письмовий запит надані не були, а тому підтвердити чи спростувати все ж таки перебування особи в стані сп`яніння належними та достовірними доказами, суд змоги не має.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що матеріали справи не містять та в ході розгляду справи не вдалося здобути достовірних та беззаперечних відомостей щодо керування ОСОБА_1 24.05.2024р. о 15:24 год. транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення належних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а наявні докази є суперечливими та недійсними, вважаю, що в діях останньої відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому справу відносно неї слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя: Третьякова І. В.