Справа № 750/4748/24 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/4823/549/24
Категорія - - ч.1 ст.184 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , законного представника потерпілого - ОСОБА_2 , представника потерпілого - адвоката Пономаренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 ухилився від виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , унаслідок чого останній 28 березня 2024 року о 15:00 год, перебуваючи в Чернігівській ЗОШ №3 по вул. Г.Полуботка, 14 у місті Чернігові, штовхнув двері в бік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який отримав травму голови, чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати як незаконну, а провадження в справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги послався на те, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові місцевого суду, з посиланням на вказаний протокол, не зазначено, яким саме чином він не виконував свої батьківські обов`язки; при цьому не зазначено в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено. Вказує, що його син вдарив ОСОБА_5 з необережності. Батьку потерпілого ОСОБА_1 телефонував та пропонував допомогу. Зазначає, що він як батько під час нещасного випадку 28.03.2024 не перебував разом з дитиною у школі і не мав там бути під час виховного процесу. Апелянт вказує, що він не знімає з себе жодної відповідальності за наслідки отриманої ОСОБА_5 травми, внаслідок необережних дій його сина, проте, на його думку, звинувачувати батьків у невиконанні ними своїх обов`язків без належних на те підстав не є коректним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; законного представника потерпілого ОСОБА_2 та представника потерпілого, які просили постанову місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Проте місцевим судом цих вимог закону не було дотримано в повному обсязі.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 232185 від 28.03.2024, ОСОБА_1 , ухилився від виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 28 березня 2024 року о 15:00 год, перебуваючи в Чернігівській ЗОШ №3 по вул. Г.Полуботка, 14 у м. Чернігові, штовхнув двері в бік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який отримав травму голови, чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.3).

З фактичними обставинами, викладеними у протоколі, погодився і суд, який розглядав справу, не звернувши увагу на те, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає у разі саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Із протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 ухилилася від належного виконання батьківських обов`язків щодо догляду, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини, який перебуваючи в Чернігівській ЗОШ №3 штовхнув двері в бік малолітнього ОСОБА_5 , в результаті чого останній отримав травму голови.

При цьому, у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на його ухилення від батьківських обов`язків та в чому такі дії виразилися.

Під час перебування дітей у закладі освіти відповідальність за життя і здоров`я дітей покладається на керівника та інших працівників закладу освіти.

Згідно з «Положенням про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти», затвердженим наказом Міністерства науки і освіти України №1669 від 26.12.2017: «керівник закладу освіти є відповідальним за створення безпечних умов освітнього процесу згідно із законодавством про охорону праці, викладач, учитель, класовод, куратор групи, класний керівник, вихователь є відповідальним за збереження життя і здоров`я учнів».

Те, що учень ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав під час перебування у школі травму голови, струс головного мозку, внаслідок необережних дій неповнолітнього учня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не означає, що батько останнього ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей.

Як убачається з відеозапису, доданого до протоколу, під час спілкування з інспектором ювенальної превенції ОСОБА_4 пояснив, що 28.03.2024 близько 14 год. 40 хв., перебуваючи в ЗОШ № 3, він грався зі своїм однокласником ОСОБА_6 , штовхали двері один на одного, при цьому він штовхав двері, знаходячись у класі, а Синявський - у коридорі. Коли він штовхнув двері, то за дверима опинився ОСОБА_5 , якого вдарило по обличчю, після чого останній упав на підлогу. ОСОБА_4 зазначив, що коли він штовхнув двері, то не бачив за дверима ОСОБА_5 . Після цього він вийшов з кабінету та побачив ОСОБА_5 на підлозі, разом із Синявським підняли його. В цей час підійшла вчитель української мови, яка відвела ОСОБА_7 в медпункт.

Неповнолітня ОСОБА_8 інспектору ювенальної превенції пояснювала, що 28.03.2024 приблизно о 14:50 год., перебуваючи в приміщенні ЗОШ № 3, сиділа в коридорі та побачила, що до кабінету №304 підійшов учень 8-В класу ОСОБА_5 , взявся за ручку дверей та намагався відкрити їх. У цей час зі сторони класу сильно відчинились двері та вдарили ОСОБА_5 по голові. З кабінету вийшов ОСОБА_4 , підняв з підлоги ОСОБА_5 , після чого останнього відвели до медпункту.

Інспектору ювенальної превенції ОСОБА_6 пояснював, що 28.03.2024, перебуваючи в приміщенні ЗОШ № 3, на третьому поверсі, приблизно о 14:50 год., знаходячись у коридорі, він декілька раз заглянув до кабінету № 304. Потім до цього ж кабінету підійшов ОСОБА_5 , який намагався відкрити двері, але в цей час зі сторони класу сильно відчинились двері, які вдарили його по голові, внаслідок чого він упав та отримав травму голови. З класу вийшов ОСОБА_4 , який підняв ОСОБА_5 з підлоги. Зазначив, що він не бачив, яким чином ОСОБА_4 відчиняв двері; також ОСОБА_4 не міг бачити за дверима ОСОБА_5 .

Тобто, жодних об`єктивних даних щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків не встановлено, а зазначена у протоколі подія у розумінні ст.184 КУпАП, не може розцінюватися як таке ухилення.

Водночас, відповідно до положень, викладених у рішеннях ЄСПЛ в справах "Малофєєва проти Росії" та "Карелін проти Росії", у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Разом з тим, належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 , як батько, ухиляється чи не виконує покладені на нього обов`язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, що учень ОСОБА_5 , отримав під час перебування у навчальному закладі травму голови, струс головного мозку, внаслідок необережних дій неповнолітнього учня ОСОБА_4 , не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як батько, ухиляється чи не виконує покладені на нього обов`язки по вихованню дитини.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, матеріали справи не містять.

Отже, суд першої інстанції не врахував положення ч.1 ст.184 КУпАП, а тому апеляційний суд за таких обставин не вбачає в діях ОСОБА_1 складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, вона підлягає безумовному скасуванню, а провадження у справі - закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП - скасувати, а провадження у справі - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний