Справа № 627/673/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2024 рокус-ще Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Вовк Л. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із Сектору поліцейської діяльності №1 Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харків, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП,

у с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 096540 від 05.06.2024, ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, а саме що вона 03.06.2024 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном якого вона є, що призвело до того, що останній на ставку № 2 в АДРЕСА_1 ображав ОСОБА_3 нецензурною лайкою. Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, пояснивши, що належним чином виконує обов`язки щодо виховання малолітнього ОСОБА_2 ..

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності , повно та всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суддя дійшла наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона складу правопорушення це система передбачених адміністративно-правовою нормою ознак, що характеризують зовнішню сторону проступку; протиправне діяння (бездіяльність); шкідливі наслідки діяння; причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" від 10.02.1995 , "Надточій проти України" від 15.05.2008 ) , всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Положеннями ч.1 ст.184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

Стаття 184 КУпАП спрямована на забезпечення належного виховання дітей в сім`ї, здійснення постійного нагляду за ними з боку батьків та осіб, що їх заміняють, припинення випадків невиконання деякими громадянами батьківських обов`язків.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 СК України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Під невиконанням обов`язків по вихованню дітей слід розуміти різні форми бездії, внаслідок чого відсутня належна турбота про виховання та освіту неповнолітніх. Виховання складається з різного роду дій батьків, одним з елементів якого є нагляд за поведінкою дитини. А тому легковажне чи байдуже відношення батьків чи осіб, що їх замінюють, до поведінки дитини, відсутність належного нагляду за поведінкою і її відповідності нормам життя суспільства нерідко ведуть до вчинення дітьми правопорушень. В силу цього підставою для відповідальності батьків в разі вчинення дітьми адміністративних проступків і інших правопорушень є також неналежне виконання батьками обов`язків по вихованню, що призвело до правопорушення неповнолітнього.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ.Документування адміністративних правопорушень «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» , затвердженої наказом Міністра МВС України №1376 від 06.11.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01грудня 2015 р.за №1496/27941(далі-Інструкція), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Пунктом 15 вказаної Інструкції передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 096540 від 05.06.2024, до суду надані наступні матеріали на підтвердження факту вчинення порушення за ч.1 ст.184 КУпАП (ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків), а саме: рапорт ст. інспектора СПД № 1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області Огієнка П.Г. від 03.06.2024 про реєстрацію повідомлення зі служби 102 про те, що двоє невідомих підлітків відкрито заволоділи велосипедом малолітнього ОСОБА_3 ; письмова заява ОСОБА_4 про те, що неповнолітні систематично ображають її сина ОСОБА_3 .. Так, 03.06.2024, поблизу ставка, діти взяли без дозволу його велосипед та каталися на ньому, після чого повернули велосипед; письмові пояснення малолітнього ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 03.06.2024 він пішов на ставок зі своєю подругою Веронікою. В той час там перебували хлопці, у яких були велосипеди, та які, на прохання ОСОБА_2 , дали велосипед останньому «покататися». Через деякий час між дітьми виник конфлікт, і хлопці пішли додому. ОСОБА_2 з Веронікою лишили велосипед біля ставка та пішли гуляти; свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 ; розпорядження голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області № 138 від 03.07.2020 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування; розпорядження голови Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області № 139 від 03.07.2020 «Про призначення опіки над дітьми», з якого вбачається, що громадянку ОСОБА_1 призначено опікуном малолітнього ОСОБА_2 ; письмові пояснення ОСОБА_4 відповідно до яких, 03.06.2024, приблизно об 11 год 30 хв, її син ОСОБА_3 пішов з товаришем на ставок ловити рибу, взявши з собою велосипед. Близько 14 год. 00 хв., її син повернувся додому та повідомив, що невідомі йому діти взяли без дозволу його велосипед, каталися на ньому та відмовлялися віддавати. Прийшовши на ставок свідок виявила велосипед сина; письмові пояснення ОСОБА_3 , згідно яких він 03.06.2024, об 11 год 30 хв, разом з товаришем ОСОБА_5 поїхали на велосипедах на ставок ловити рибу. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , які відібрали велосипед, ображали їх та били палками. Після цього хлопці ОСОБА_3 та ОСОБА_5 пішли додому і повідомили про подію батькам. ОСОБА_4 викликала поліцію.

При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, суд виходить із наступних обставин.

Надані до суду матеріали не містять доказів ухилення особи від виконання обов`язків по вихованню до малолітньої дитини ОСОБА_7 . У протоколі не зазначено ,у чому саме виразилося ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини , тобто не відображена об`єктивна сторона даного правопорушення.

Таким чином, надані матеріали не містять жодного доказу або належного обґрунтування об`єктивної сторони правопорушення, що не відповідає принципам законності, та суперечить ст. 7, 9 КУпАП.

Крім того, відсутня та є недоведеною суб`єктивна сторона правопорушення, яка характеризується наявністю вини особи у вчиненому правопорушенні.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії»(«MalafeyevaуRussia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinу.Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Отже, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 ухилялась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини, матеріали справи не містять.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.( ч.2, 3 ст.62 Конституції України).

З урахуванням викладеного, суддя дійшов висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.184, ст.247, 283-284, 289 КУпАП, суддя

у х в а л и л а :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови викладено 14.06.2024.

Суддя Л.В. Вовк