Номер провадження: 33/813/1491/24
Номер справи місцевого суду: 523/6371/24
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участю ОСОБА_1 та його захисника Зозулянського Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Зозулянського Д.О., який дії в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 02.05.2024 року, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17000,00грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік., а також стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови суду: 02.04.2024 року о 14:24 год, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «Yamaha Gear» д.р.н. НОМЕР_1 , по вул. Парковій, біля буд.18 в м. Одесі в стані алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано на ПВР №276415.Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки зі згоди водія було проведено у встановленому законом за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», прилад ARLM-0434, принтер ARMC-0483, що підтверджується тестом №795 від 02.04.2024 р., кількісний показник склав 0,25 проміле.

Своїми діями особа порушила п.2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р., № 1306, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат Зозулянський Д.О. зазначив, що не погоджується з постановою суду першої інстанції з таких підстав:

- суд першої інстанції не прийняв до уваги того, що працівники поліції не зупиняли автотранспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , оскільки він цим транспортом не керував;

- співробітниками поліції порушено процедуру перевірки документів;

- після проведення тесту та отримання його результату, інспектором не було враховано похибки приладу та одразу безпідставно складено протокол;

- співробітниками поліції не було вчинено жодних дій щодо доставки ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення медичного огляду не було. Також і не було вручено ОСОБА_4 направлення на такий огляд.

Посилаючись на наведені доводи, адвокат Зозулянський Д.О. просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Зозулянського Д.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини у їх сукупності, апеляційний суд встановив наступні обставини справи.

Мотивуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції у постанові послався на наступні докази:

- відеозаписи з ПВР №276415, з яких просліджується чітка послідовність подій, які відбулись 02.04.2024 року, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ,

- результати газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», прилад ARLM-0434, принтер ARMC-0483, що підтверджується тестом №795 від 02.04.2024р., кількісний показник склав 0,25 проміле,

- акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02.04.2024 р.

Із відеозапису з портативного відеореєстратора вбачається, що ОСОБА_3 не заперечував, що на ньому зафіксований саме він та транспортний марки «Yamaha Gear» д.р.н. НОМЕР_1 під час подій, які мали у зазначений протоколі день, час та місці.

Під час складання протоколу проводилася відео зйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху».

Поліцейський, складаючи відносно згаданої особи протокол про адміністративне правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку вбачав в діях такої особи порушення.

ОСОБА_3 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП був присутній, йому роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст.277 КУпАП, про що зроблено відмітка.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Підстави відхилення аргументів захисту щодо нерозуміння суті адміністративної процедури.

Так, в поясненнях до апеляційної скарги захисник зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_5 транспортним засобом до моменту зупинки працівниками поліції, у зв`язку з чим він не може вважатись водієм та бути підданим адміністративному стягненню, окрім того співробітники поліції не роз?яснили ОСОБА_4 право на відмову від проходження алкотестера та не направили на проходження огляду в медичному закладі, в той час коли газоаналізатор «Drager» мав похибку, що на його думку, було підставою для закриття адміністративного провадження.

Апеляційний суд не погоджується із цими доводами, оскільки відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи: у тому числі п.4) зупинення транспортного засобу. Таким чином, оскільки після зупинки транспортного засобу у водія працівниками поліції було виявлено порушення останнім п. 2.9 а Правил дорожнього руху України (ймовірні ознаки алкогольного сп`яніння), суд вважає, що вимоги Закону України "Про Національну поліцію" у даному випадку були дотримані у повному обсязі. Також, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтвердив, що він керував транспортним засобом.

Крім того, на переконання апеляційного суду питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду. Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки, яка нібито мала місце 02.04.2024 року.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 року, ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Розділом 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.

За ч.1 ст. 266 КУпАП правовою підставою для проведення огляду водія на стан сп`яніння є наявність обґрунтованої підозри у співробітників поліції, що водій перебуває у стані сп`яніння.

Матеріалами справи встановлено, що працівник поліції, при зупинці транспортного засобу, маючи підозру того, що водій перебуває у стані сп`яніння, мав правову підставу для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Вимогами п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану алкогольного сп`яніння, визначена Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція); Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. N 1103 (далі по тексту Порядок).

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Натомість, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «Yamaha Gear» д.р.н. НОМЕР_1 , який є джерелом підвищеної небезпеки, що зареєстрований у встановленому законом порядку на території України, з ознаками алкогольного сп`яніння, достеменно розумів, що вчиняє правопорушення, однак легковажно розраховував на їх відвернення.

Згідно положень ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Об`єктами правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 припустився до порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на транспорті, оскільки його дії підпадають під дію диспозиції даної статті.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що зауважень чи заперечень щодо процедури проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Drager», у тому числі стосовно несправності вказаного пристрою, у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан сп`яніння ОСОБА_3 не висловлював. Окрім того, огляд на стан сп`яніння проводився за згодою ОСОБА_6 .

Також, у чек-тесті зафіксовано, що ОСОБА_3 ознайомився з результатом тесту і поставив свій підпис на чеку.

Отже, сукупність досліджених доказів схиляє апеляційний суд до висновку про обґрунтованість позиції суду першої інстанції перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, всі доводи, наведені адвокатом Зозулянським Д.О. в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення по справі не містять.

Загальні скаржника посилання на винесення постанови всупереч вимогам ст. 245 КупАП про повне, всебічне, об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, а також без належного урахування обставин вчиненого правопорушення, не спростовують правильних висновків суду, оскільки оскаржувана постанова суду містить належне обґрунтування наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на доведеність в діях останнього складу зазначеного правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст. 33-35 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення ОСОБА_5 , дані про його особу.

У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Зозулянського Д.О., який дії в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 02.05.2024 року, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець