ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2024 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Губська Я.В, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Харківського регіонального управління поліції №1 ГУНП в Харківській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований : АДРЕСА_2 ,

- за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №260910 від 02.12.2024, 11.11.2024 близько 12-00 год. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , вчинив сварку з колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, кричав, ображав, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надав заяву, в якій просить провадження по справі закрити, у зв`язку із примиренням.

Від ОСОБА_3 , що зазначена в протоколі, як потерпіла особа на адресу суду надійшла заява, в якій просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , зазначає, що після сварки примирилися.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є вина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року №2229-VIII(далі закон), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 14 частини 1 статті 1 закону визначено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає, зокрема діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно частин 1, 2 статті 3 вказаного вище закону, предметом регулювання цього закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб - подружжя; колишнє подружжя. Тому, доводи захисника, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо відсутності доказів, на підтвердження сімейних відносин судом не приймаються, з огляду на те, що обидві сторони у судовому засіданні підтвердили той факт, що між ними шлюб офіційно розірваний.

Пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. Conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Однак в протоколі суб`єктом владних повноважень в розділі серії ВАД № 260910 від 02.12.2024 «11.11.2024 близько 12-00 год. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , вчинив сварку з колишньою дружиною ОСОБА_2 , в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, кричав, ображав, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру».

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомив, що факт сварки мав місце 11.11.2024 між ним та цивільною дружиною ОСОБА_2 з побутових причин, однак він не поводився агресивно, домашнє насильство не вчиняв, впливу психологічного та фізичного характеру на членів сім`ї не було, станом на теперішній час з дружиною помирилися,тому просив провадження у справі закрити.

Від ОСОБА_2 , що є свідком по справі та особою, за заявою якої складено протокол про адміністративне правопорушення, до суду надійшли 20.12.2024 письмові пояснення.

Згідно пояснень ОСОБА_2 також зазначила, що просить провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення та примиренням з ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 245 КУпАП, суд має повно, всебічно і об`єктивно з`ясувати обставини кожної справи, вирішуючи її в точній відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №260910 від 02.12.2024 долучено заяву та письмові поясненнями ОСОБА_2 , рапорт працівника поліції, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, проте відео з бодікамер поліцейських до матеріалів справи не долучено, потерпілою не підтверджено завдання психологічного або фізичного насильства, або інших наслідків. Таким чином, об`єктивних данних щодо вчинення ОСОБА_1 дій з ознаками домашнього насильства до суду не представлено.

Так, відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі правової позиції висловленій Конституційним судом України у рішенні №12 від 20.11.2011, Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Тому протоколи складені з грубим порушення прав людини є недопустимим доказом та не може бути використаний як доказ винуватості.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази, надавши їм правову оцінку, дійшов висновку про відсутність доказів у матеріалах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173-2 КУпАП ознак у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження.

Суддя- Я.В. Губська