Справа № 936/702/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі тисячу неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) 00 коп. в дохід держави із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Відповідно до постанови, - водій ОСОБА_1 23.06.2023 о 13:51 год., в смт.Воловець по вул. Карпатській, керував автомобілем марки "Chery А113" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку під час безперервної відеофіксації на нагрудну бодікамеру поліцейського та в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник в черговий раз не зявилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду. Заяви про відкладення розгляду справи не надходило.

Апеляційний суд бере до уваги те, що про судовий розгляд неодноразово відкладався. При цьому звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності апелянта чи його представника, апеляційний суд не вбачає.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044838 від 23.06.2023, - водій ОСОБА_1 23.06.2023 о 13:51 год., в смт.Воловець по вул. Карпатській, керував автомобілем марки "Chery А113" д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку під час безперервної відеофіксації на нагрудну бодікамеру поліцейського та в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №044838 від 23.06.2023; відеозаписом, який проводився на нагрудну боді-камеру поліцейського (04:50), з котрого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та на якому зафіксовані два свідки; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №203162 від 23.06.2023, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема за порушення, які мали місце 23.06.2023 о 13:51 год.

Так з відеозапису камери працівника поліції видно, що ОСОБА_1 на всі пропозиції працівника поліції щодо проходження освідчення на стан сп`яніння категорично відмовлявся.

Тому такі дії ОСОБА_1 були правильно розцінені працівниками поліції, як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та відмову особи від проходження у встановленому порядку освідчення на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено п.2.5 Правил дорожнього руху, жодним чином неспростовано. Те, що ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

При цьому, апеляційний суд окремо звертає увагу на правові позиції, висловленні у рішенні від 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), де ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага