КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/2187/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши заявлене захисником особи, притягнутої до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, ОСОБА_1 - Сіренка Максима Юрійовича клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарженняпостанови Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без конфіскації транспортного засобу, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з указаною постановою, адвокат ОСОБА_1 - Сіренко М.Ю. 07 березня 2024 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Безпосередньо в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1 - Сіренко М.Ю. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та в обґрунтування причин пропуску такого строку зазначає, що 14 лютого 2024 року Сіренком М.Ю. було подано клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, яке було задоволено.

Вказує, що 20 квітня 2024 року він ознайомився з матеріалами справи, про дату судового засідання повинні були повідомити додатково.

04 березня 2024 року захисник Сіренко М.Ю. на сайті «Судова влада України» побачив, що справу розглянуто, однак відповідного рішення суду не було в реєстрі.

05 березня 2024 року адвокат Сіренко М.Ю. від помічника судді Бойко О.В. дізнався, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Посилається на те, що копію постанови ані він, ані ОСОБА_1 не отримували, у зв`язку з чим уважає, що трок на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2023 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 130 КУпАП та розподілені судді Бойку О.В.

29 вересня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено про призначене судове засідання по справі на 02 листопада 2023 року (а.с. 16).

03 листопада 2023 року ОСОБА_1 повідомлено про призначене судове засідання на 16 січня 2024 року (а.с. 17).

16 січня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з ознайомленням з матеріалами справи на 18 лютого 2024 року.

16 січня 2024 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи (а.с. 19).

17 січня 2024 року ОСОБА_1 повідомлено про призначення наступного судового засідання на 14 лютого 2024 року.

14 лютого 2024 року на електронну пошту суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_1 - Сіренка М.Ю. про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 22).

На вказаній заяві адвокат Сіренко М.Ю. поставив відмітку про те, що ознайомився з матеріалами справи та отримав копію відеозапису.

У той же день, 14 лютого 2024 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Таким чином, як особисто ОСОБА_1 , так і його адвокат Сіренко М.Ю. були обізнані про стан судового провадження, повідомлені про призначене на 14 лютого 2024 року судове засідання, для участі в якому не з`явилися. При цьому ОСОБА_1 жодних відомостей про причини неявки не повідомив.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 та Сіренко М.Ю. , як його повноважний представник, достовірно знали про те, що у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності має відбутися судовий розгляд, подавали клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому доказів того, що останні не мали змогу з`явитися у судове засідання та у значно коротший термін дізнатися про хід розгляду справи і прийняте судом рішення, ознайомитись з ним, суду не надали. Апеляційна скарга була подана захисником лише 07 березня 2024 року, тобто по закінченню встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року «Пономарьов проти України» зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі сплином значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушувати принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аргументи скаржника щодо поважності причин пропуску строку на оскарження є необґрунтованими, а тому суд визнає їх неповажними.

Про жодні поважні причини, які б завадили ОСОБА_1 та/або його захиснику подати апеляційну скаргу з дотриманням передбаченого законом строку, в апеляційній скарзі не зазначено.

Отже, за обставин, коли апеляційну скаргу подано поза межами встановленого статтею 294 КУпАП строку та не зазначено жодних поважних причин пропуску такого строку, у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, ОСОБА_1 - Сіренка Максима Юрійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Сіренка Максима Юрійовича на постановуГолосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року - вважати неподаною та повернутиособі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль