ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9644/24Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В.
Провадження № 33/817/459/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Череватого П.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 20.04.2024 о 23 год. 36 хв. на вул. Замковій, 14 у м. Тернополі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Lexus» моделі «LX570», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820» № ARHJ-0295 (повірка дійсна до 02.11.2024), на табло якого висвітило результат 1,05 проміле. Тест 1696. Водій з результатами огляду був незгідний, однак від проходження огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, а саме у КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Череватий П.М. вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що попри наявність у матеріалах справи копії постанови серії ЕНА №1960851 від 20 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, вважає, що наявний у матеріалах справи відеозапис спростовує порушення моїм підзахисним п.11.2 ПДР України, оскільки рух автомобіля ОСОБА_1 у лівому краї проїзної частини був зумовлений подальшим поворотом ліворуч з вул. Руської на вул.Замкову у м.Тернополі.

Відтак, вважає, що зупинку ОСОБА_1 незаконною, а здобуті в результаті такої незаконної зупинки докази недопустимими.

Вказує, що із змісту складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови судді міськрайонного суду, останньому було пред`явлено обвинувачення за ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Проте, з наявного у матеріалах справи відеозапису та письмових доказів вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та пройшов такий огляд на місці зупинки автомобіля. До закладу охорони здоров`я останній не доставлявся та відповідна відмова пройти повторний огляд лікарем зафіксована не була.

Повторне ж проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я є правом водія, а не його обов`язком. Відтак, водій не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за відмову від проходження повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як наслідок, на переконання апелянта, кваліфікація дій ОСОБА_1 та зазначений пункт ПДР України, є невірним.

Звертає увагу суду, що якщо і припустити правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, то така відмова була наслідком провокації та обману із сторони поліцейських.

Вказує, що ОСОБА_1 не був належним чином сповіщений про час розгляду справи щодо нього, а відтак був позбавлений можливості захищатися від висунутого обвинувачення.

З огляду на вищенаведене, вважає, що оскільки суд самостійно не може доповнити чи змінити фабулу адміністративного правопорушення без підтримання так званого обвинувачення, що буде становити порушення принципу змагальності сторін та права на захист.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з мотивів пропуску цього строку з поважаних причин, так як повний текст оскаржуваної постанови сторона захисту отримала лише 23.05.2024.

В судове засідання апелянт не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи без його участі.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.2 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 та його захисник участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймали; відомості про отримання ними копії судового рішення поштовим відправленням відсутні.

Апеляційну скаргу подано 24 травня 2024 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №710641 від 20 квітня 2024 року, 20.04.2024 о 23 год. 36 хв. на вул. Замковій, 14 у м. Тернополі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Lexus» моделі «LX570», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820» № ARHJ-0295 (повірка дійсна до 02.11.2024), на табло якого висвітило результат 1,05 проміле. Тест 1696. Водій з результатами огляду був незгідний, однак від проходження огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, а саме у КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради ОСОБА_1 відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Ствердження про відсутність ОСОБА_1 при розгляді адміністративної справи щодо нього через не повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи є необґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в графі особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду міститься особистий підпис ОСОБА_1 , що свідчить про те, що йому було достеменно відомо, що розгляд адміністративної справи відбудеться 06.05.2024 о 10 год. 00 хв. у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області (м. Тернопіль, вул. Котляревського, 34).

Крім цього, ОСОБА_1 особистим підписом в протоколі, в графі підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності засвідчив той факт, що ним отримано копію протоколу та те, що він ознайомлений зі змістом протоколу.

Також, апеляційним судом поновлено стороні захисту строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, тому він не позбавлений можливості реалізувати надані йому законом процесуальні права.

Тому вказані доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції права на захист та інших процесуальних прав ОСОБА_1 не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови суду з процесуальних підстав.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Lexus» моделі «LX570», державний номерний знак НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом, здійснював рух на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, не зайнявши крайнє праве положення на проїжджій частині при відсутності інших транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, що додатково підтверджується відеозаписами з автомобільного реєстратора службового автомобіля поліції (назви файлів «video_2024-04-23_11-45-15», «video_2024-04-23_11-45-33»).

В матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №1960851 від 21 квітня 2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Враховуючи те, що вищенаведена постанова вступила в закону силу, вважати, що працівники поліції діяли без достатніх на це підстав, причин немає.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, на що останній погодився. Так, за результатами проходження останнім огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820» № ARHJ-0295 (повірка дійсна до 02.11.2024) встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки на табло газоаналізатора висвітлило результат 1,05 проміле. Водій з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння був незгідний. Пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 спочатку погодився, однак в подальшому від проходження огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, а саме у КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради ОСОБА_1 відмовився (23 год. 49 хв., назва файлу «export-3rsth»).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відмова від проходження огляду на ста алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я була наслідком провокації та обману із сторони поліцейських, то такі спростовуються матеріалами справи, а також апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження таких обставин, зокрема і того, що він звертався зі скаргою на такі дії працівників патрульної поліції.

Твердження апелянта про неправильну кваліфікацію працівниками поліції дій ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки від проходження такого він не відмовлявся, а пройшов тест на визначення стану алкогольного сп`яніння, за яким встановлено позитивний результат, на увагу не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Як вбачається, з даних відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 дійсно пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічного приладу «Alcotest Drager 6820» № ARHJ-0295 (повірка дійсна до 02.11.2024), результат тесту становив 1,05 ‰. Із результатом такого він не погодився. Тому працівниками поліції було запропоновано пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 спочатку погодився, однак в подальшому від проходження огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, а саме у КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради ОСОБА_1 відмовився

Отже, працівники поліції правильно кваліфікували дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Череватому П.М. строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Череватого П.М. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя