Провадження № 3/643/330/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мельниченка Є.О.,

розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2023 року до Московського районного суду міста Харкова з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 030485 від 21.10.2023 року, 21.10.2023 року о 18 год. 15 хв. в м. Харкові по пр. Тракторобудівників, 124, водій ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі Audi A6, д.н. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року. 18.10..2023 року постановою ЕАТ 7965384 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судові засідання призначені на 15.11.2023, 14.12.2023 та 08.01.2024 не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно, шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судових засідань або інших клопотань щодо розгляду справи до суду від нього не надходило.

18.01.2024 року ОСОБА_1 до суду з`явився та надав суду свої пояснення по справі.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , останній свою вину у правопорушенні заперечує, вказує, що 18 жовтня 2023 року за кермом автомобілю був не він, а його друг ОСОБА_2 , а тому вважає, що він не винуватий. На уточнюючі запитання суду, повідомив, що водійське посвідчення ще не отримував, на сьогоднішній день складає іспити на право керування транспортним засобом.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності надав суду клопотання, в якому надав свої заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення та просив суд повернути матеріал цієї справи для належного оформлення до УПП в Харківській області ДПП або на розсуд суду закрити провадження у справі за відсутності доведеного складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Також, захисником було долучено до справи копію ухвали Харківського районного суду Харківської області від 10.01.2024 року про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ВП № 3 ГУНП у Харківській області про скасуванн постанови про притягення до адміністартивної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 18 жовтня 2023 року та копію самої постанови від 18.10.2023 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Клопотання захисника обгрунтоване наступними доводами.

Постанова від 18.10.2023 за ч. 2 ст.126 КУпАП оскаржена в судовому порядку, що підтверджується копією ухвали Харківського районного суду Харківської області про відкриття провадження, а тому, на думку захисника, не набула чинності. Відтак, вважає, що поліцейські не мали права притягувати його клієнта саме за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки не має ознаки повторності у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також, зазначає, що в матеріалах справи містяться відеозаписи, зроблені на не передбачені законом пристрої, що є порушенням. Вважає, що чинне законодавство не надає право поліцейським здійснювати відоефіксацію власними мобільними пристроями, у зв`язку з чим долучений відеозапис зі портативного автомобільного відеореєстратора чи телефону не можуть бути визнаним допустимим доказом у справі. Крім того, працівниками поліції не доведено необхідності використання для фіксації правопорушення портативного автомобільного реєстратора, враховуючи наявність у них бодікамер, на яку вони в подальшому здійснювали запис.

У судовому засіданні підтримав своє клопотання та наполягав просив суд повернути матеріал цієї справи для належного оформлення до УПП в Харківській області ДПП або на розсуд суду закрити провадження у справі за відсутності доведеного складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Крім того, під час судового розгляду за клопотанням захисника був допитаний свідок ОСОБА_2 , який повідомив, що є другом ОСОБА_1 , та повідомив, що 18.10.2023 року за кермом автомобіля був не ОСОБА_1 , а він. Однак поліцейські відмовилися притягнути його до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАп, натомість притягнули ОСОБА_1 , позаяк поліцейським було так зручніше через то, що автомобіль був оформлений на його батька. Також, свідок повідомив, що раніше його притягулами до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак він вважає, що це було зроблено незаконно.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, 21.10.2023 року о 18 год. 15 хв. в м. Харкові по пр. Тракторобудівників, 124, водій ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі Audi A6, д.н. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року. 18.10..2023 року постановою ЕАТ 7965384 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7965384 від 18.10.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином він порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 030485 від 21.10.2023 року; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7965384 від 18.10.2023 року; довідкою про повторність виданою т.в.о. інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Кірічек О.; рапортом працівника поліції від 21.10.2023 року; відеозаписом з бодікамери, який був долучений до матеріалів справи та досліджені судом.

Відповідно до відеозапису, під час складання протоколу та повідомлення поліцейським про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом як 21.10.2023 року так і 18.10.2023 року, ОСОБА_1 жодних усних або письмових заперечень не висловив. На запитання поліцейського чи згоден він з обставинами викладеними поліцейським та у протоколі, ОСОБА_1 відповідав, що згоден.

Отже, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Показання свідка ОСОБА_2 суд не бере до уваги, оскільки вони не узгоджуються з іншими матеріалами справи та суперечать ним. ОСОБА_2 є другом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суд розцінює його показання критично, та як такі, що направлені на уникнення від відповідальності ОСОБА_1 .

Що стосується доводів захисника про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7965384 від 18.10.2023 року не набула законної сили, у зв`язку з її оскарженням, то суд з цим погодитися не може, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Згідно долученої до справи у судовому засіданні від 18.01.2024 року захисником копії постанови серії ЕАТ № 7965384 від 18.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 отримав дану постанову у день її винесення 18.10.2023 року, про що вказує підпис ОСОБА_1 зроблений ним власноручно у графах 8 та 9 постанови.

Позаяк, дана постанова від 18.10.2023 року була вручена ОСОБА_1 особисто під підпис у день її винесення, суд вважає, що вона набула чинності 18.10.2023 року, а тому суд вважає вірною кваліфікацією дій ОСОБА_1 саме за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Що стосується доводу захисника про незаконність відеозйомки суд зазначає наступне.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів суду не надано.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять будь-яких розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Згідно матеріалів адміністративного правопорушення, встановлено, що транспортний засіб Audi A6, д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 не належить, а тому суд позбавлений можливості застосовувати до нього стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до довідки наданої т.в.о. інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Кірічек О., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних ІПНП не отримував посвідчення водія.

У п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суди не вправі застосовувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Після надання вказаних роз`яснень Пленумом Верховного Суду України, чинне законодавство зазнало змін, внесених Законом України № 1231-IX від 16.02.2021, який набрав чинності 17.03.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021 передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка позбавлена такого права.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021, передбачено накладення на особу, яка повторно вчинила правопорушення, передбачені ч. 2, ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Як вбачається з положень ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021), санкція вказаної норми не містить будь-яких виключень, які б унеможливлювали накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на особу, яка була позбавлена такого права або не має його.

При цьому, Законом № 1231-IX від 16.02.2021 статтю 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення доповнено частиною третьою, якою прямо передбачено можливість накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на особу, яка вже позбавлена права керування транспортними засобами, та визначено, що у такому разі до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення.

Таким чином, Законом № 1231-IX було посилено відповідальність за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема доповнено ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення частиною п`ятою, доповнено ст. 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення частиною третьою, які прямо передбачають можливість накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на особу, яка вже позбавлена такого права або не має його.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що після надання у 2005 році роз`яснень Пленумом Верховного Суду України щодо неможливості позбавлення права керування транспортними засобами винної особи, яка вже позбавлена такого права або взагалі його не мала, КУпАП зазнав змін, якими прямо передбачено можливість накладення такого стягнення на вказану категорію осіб.

Суд також звертає увагу, що роз`яснення Пленуму Верховного Суду України носять рекомендаційний характер, на відміну від обов`язкових приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд вважає, що правова природа накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення не зводиться виключно до посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого якої визначається відповідно до санкції ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ураховуючи вказані вище положення законодавства України, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами.

При призначенні стягнення за адміністративне правопорушення, суд ураховує характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, з метою виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП з позбавленням права керування транспортним засобом, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 126, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_1 пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст складений 19.01.2024 року.

Суддя - О.О. Олійник