Номер провадження: 33/813/1359/24
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С. Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Подуст Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 19 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 19.03.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п.2.9а, п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 01.12.2023 о 15.45 керував транспортним засобом Scoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м.Одесі по провулку Газовий, 2, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився, зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «Alcotest 7510 Drager», результат позитивний - 1,10 проміле. ОСОБА_1 з результатами огляду не погодився, від проходження огляду в спеціалізованому медичному закладі - відмовився.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, поновити строк, скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 19.03.2024 та прийняти нове рішення, яким закрити справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 зазначив, що він не отримував вчасно та в установлені чинним законодавством строки оскаржену постанову суду. Через неотримання постанови суду, він був змушений 23.04.2024 подати заяву про видачу копії постанови, яка отримана 25.04.2024.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

- в матеріалах справи відсутні належні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння;

- в протоколі не зазначено застосування відеозапису, тому його не можна брати до уваги як доказ;

- свідки до огляду не залучались;

- незгода з фактом складання протоколу та з актом огляду зафіксовані в протоколі;

- водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Вказаних дій посадовими особами Управління патрульної поліції в Одеській області не було здійснено, що підтверджується відсутністю відповідного відображення та фіксації в протоколі;

- посадовими особами Управління патрульної поліції в Одеській області не було повідомлено про розгляд адміністративної справи (відсутні зазначені дані в протоколі), що унеможливило здійснення захисту порушених прав та законних інтересів, та про порядок розгляду справи, що унеможливило подання додаткових доказів відсутності у нього стану сп`яніння, зокрема довідки КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Херсонської обласної ради від 01.12.2023.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучі належним чином повідомленим про слухання справи, повторно не з`явився, повідомивши секретарю, що з`явитися не зможе у зв`язку з проходженням медкомісії (а.с.27). Зогляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП при встановлених обставинах у суду апеляційної інстанції відсутні перешкоди для розгляду справи. При цьому, судом враховано, що за положеннями ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи за адміністративним правопорушенням за ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

З урахуванням наведеного, при встановлених обставинах, неявка ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Частина 1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи встановлено, що 01.12.2023 складено протокол щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

26.12.2023 справа надійшла до Приморського районного суду м.Одеси.

Справа призначена до слухання на 20.02.2024 на 09.55, про що 27.12.2023 повідомлено ОСОБА_1 шляхом направлення SMS-повідомлення на мобільний номер телефона, що зафіксований у протоколі про адміністративне правопорушення та згодом зазначений ним в апеляційній скарзі.

20.02.2024 справа слуханням відкладена на 19.03.2024 о 09.45, про що 20.02.2024 повідомлено ОСОБА_1 шляхом направлення SMS-повідомлення.

19.03.2024 справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 , який не з`явився в судове засідання, будучі належним чином повідомленим про слухання справи.

Матеріали справи не містять даних про направлення копії постанови суду особі, яка притягується до відповідальності, на виконання вимог ч.1 ст.285 КУпАП.

03.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про долучення до матеріалів справи довідки КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР від 01.12.2023.

18.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, яка виконана 19.04.2024, про що ОСОБА_1 розписався.

23.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу копії постанови Приморського районного суду м.Одеси від 19.03.2024, яка виконана 25.04.2024, про що ОСОБА_1 розписався.

29.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, яка, серед іншого, містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого апелянт зазначає про отримання ним копії оскаржуваної постанови лише 25.04.2024.

Отже, апеляційна скарга подана поза межами встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, конструкція норми, що закріплена в ч. 2 ст.294 КУпАП, дає підстави вважати, що у разі подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції після закінчення десятиденного строку з дня її ухвалення, апелянт безумовно повинен заявити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином обґрунтувавши його.

Судом апеляційної інстанції, аналізуючи наведені обставини, враховано, що оскаржена постанова ухвалена за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, яка належним чином судом сповіщена про дату, час та місце розгляду справи, копія постанови суду не була направлена судом особі, яка притягується до відповідальності, отримавши 25.04.2024 копію оскаржуваної постанови суду, апелянт, не зволікаючи, звернувся до суду з апеляційною скаргою 29.04.2024.

З урахування наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови суду з метою забезпечення права останнього на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу , а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена та підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №647909 від 01.12.2023, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 01.12.2023 о 15.45 керував транспортним засобом Scoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м.Одесі по провулку Газовий, 2, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився, зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «Alcotest 7510 Drager», результат позитивний - 1,10 проміле. ОСОБА_1 з результатами огляду не погодився, від проходження огляду в спеціалізованому медичному закладі - відмовився. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 із зазначенням: «З протоколом не згоден», проставлений підпис;

- роздруківкою результатів освідування за допомогою алкотестера «Драгер», відповідно до якої результат складає 1,10 ‰, від підпису якої ОСОБА_1 відмовився;

- наявними відеозаписами з ПВР №0471804, 471445, якими зафіксовано зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , процес проходження ним огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager. За результатами тесту на газоаналізаторі «Драгер» виявлено у водія 1,10‰ алкоголю. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та факту вживання алкогольного напою - пива в об`ємі 1,2 л, намагався неодноразово «вирішити питання», за що був попереджений про кримінальну відповідальність. ОСОБА_1 поліцейським роз`яснені його права Згодом, поспілкувавшись телефоном, ОСОБА_1 висловив незгоду з результатами огляду на Алкотестері Драгер, на пропозицію поліцейських проїхати до медзакладу погодився. По приїзду до медзакладу ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти до медзакладу для проходження огляду у встановленому законом порядку, не вчиняв дій, направлених на проходження такого огляду, до медзакладу не пройшов, пояснюючи, що за станом здоров`я викликав швидку, після приїзду якої він пройде огляд. Вказані дії розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду, тому складено протокол за порушення п.п.2.9а, 2.5 ПДР, з яким ОСОБА_1 під підпис ознайомлено та вручено копію протоколу;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_1 відмовився розписатися;

- направленням на огляд водія транспортного засобу від 01.12.2023;

- довідками т.в.о.заступника начальника ВАП УПП в Одеській області капітана поліції М.Бойко про не притягнення ОСОБА_1 протягом року до відповідальності за ст.130 КУпАП та отримання посвідчення водія.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи щодо обставин проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Долучені відеозаписи повністю відображають події, що відбували 01.12.2023 щодо складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Вказаний відеозапис є належним доказом у справі, оскільки на ньому безперервно та чітко зафіксовані факти: встановлення особи водія, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, проходження зі згоди водія огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, непогодження з результатами такого огляду, доставки до медзакладу, фактичної відмови від проходження огляду в медзакладі, складення протоколу про адміністративне правопорушення, ознайомлення з ним. Вказані обставини апелянтом у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Слід відмітити, що досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Посилання апелянта на не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення про наявність відеозаписів спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №647909 від 01.12.2023, в якому зазначено, що до протоколу додаються, серед іншого, відеозапис з нагрудних ПВР №471804, 471445.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №357/10134/17, оскільки зазначені у вказаній справі висновки стосуються дотримання вимог ст.283 КУпАП при складанні працівниками поліції постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, як остаточного рішення у справі, а не при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Більш того, вказана справа стосується інших обставин вчинення адміністративного порушення, розглянута в порядку КАС, а не КУпАП, а отже висновки, викладені у ній не є обов`язковими для судів, які розглядають справи про адміністративні правопорушення в порядку, визначеному КУпАП.

Доводи апелянта щодо незалучення свідків під час огляду не приймаються до уваги суду, оскільки приписи ст.266 КУпАП вимагають залучення свідків лише в разі неможливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису. В даному випадку події, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксовані за допомогою технічного засобу (ПВР №№4471804, 471445), матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак залучення двох свідків при проходженні ОСОБА_1 на місці зупинки огляду на стан алкогольного сп`яніння не вимагалось. Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №560/751/17 не приймається до уваги, оскільки вказана позиція не є релевантною до обставин цієї справи та відповідне судове рішення приймалося за іншої фактично-доказової бази.

У протоколі зафіксовано адміністративне правопорушення - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зазначено про проведення огляду зі згоди водія на місці зупинки у встановленому порядку за допомогою приладу Драгер під відеозапис, результат позитивний - 1,10 проміле, не погодження з результатом та відмова від проходження огляду в медичному закладі.

На підтвердження перебування водія у стані алкогольного сп`яніння поліцейським надано роздруківку з Alkotest 7510, прилад ARLM 0425, принтер ARMС 0288, тест 1328, результат 1,10‰ (а.с.4).

З наявних відеозаписів вбачається, що працівник поліції під час проведення огляду на місці зупинки зі згоди водія, надав ОСОБА_1 новий та герметично запакований мундштук, який той самостійно відкрив, після цього поліцейським проведено контрольний забір повітря, роз`яснено водію порядок проходження огляду і проведено процедуру освідування під відеофіксацію. Під час огляду за допомогою технічного приладу «Drager» ОСОБА_1 своїх заперечень проти умов експлуатації зазначеного приладу не висловлював.

З відео вбачається, що водій після проведення огляду висловив свою незгоду з результатами огляду та виявляв бажання їхати до медустанови. Працівниками поліції водій був доставлений до спеціалізованої медичної установи, однак на неодноразові пропозиції поліцейських пройти до медзакладу для проходження огляду ОСОБА_1 не вчиняв дії, направлені на слідування до медичного закладу, посилаючись на те, що він викликав швидку допомогу задля надання йому медичної допомоги, що було розцінено поліцейськими як фактична відмова від проходження огляду.

Апеляційний суд звертає увагу, що сама по собі згода водія на проведення огляду на стан сп`яніння, без виконання вимог поліцейських для проходження такого огляду, не свідчить про виконання ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки вказаним пунктом передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а у даному випадку водій не пройшов такого огляду, незважаючи на те, що працівниками поліції були створені всі необхідні умови для проведення такого огляду.

Формальне висловлення водієм згоди на проходження огляду, без вчинення ним всіх передбачених законом необхідних дій, не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Поведінка ОСОБА_1 , що зафіксована на відеозаписі, була спрямована на небажання проходити освідування у медзакладі та свідчить про те, що він уникав проходження освідування, посилаючись на виклик швидкої допомоги.

На переконання апеляційного суду, дії ОСОБА_1 свідчать про те, що він не мав на меті пройти огляд на стан сп`яніння, а навпаки здійснював свідомі та вольові дії, щоб ухилитись від проходження медичного огляду у спеціалізованому закладі, та, як наслідок, уникнути відповідальності Працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 реальну об`єктивну можливість пройти огляд в умовах медичного закладу у повному об`ємі, а також в законному порядку йому було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак останній їх не виконав.

У даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції діяли у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735. ОСОБА_1 зі скаргами на дії поліцейських при оформленні протоколу не звертався, а тому доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції були допущені порушення при огляді на стан сп`яніння є необґрунтованими та спростовуються наявними доказами. Внаслідок чого, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_2 за вказаних обставин, як порушення п.2.9 а ПДР України, тобто як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки визначена законом процедура проходження огляду на стан сп`яніння, враховуючи не визнання ОСОБА_2 даних огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, потребувала проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, від якого ОСОБА_2 фактично відмовився.

За вказаних обставин, лише після проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та підтвердження факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, можна було б кваліфікувати його дії за ознакою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, порушенням ОСОБА_2 п.2.9 а ПДР України підлягає виключенню з обвинувачення. При цьому, вказане не виключає його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення п.2.5 ПДР України (відмова від проходження огляду).

Доводи апелянта щодо відсутності належних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Факт керування автомобілем ОСОБА_1 при обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у справі.

Так, відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, і протоколом про адміністративне правопорушення.

Наявний в матеріалах справи протокол ОСОБА_1 підписав, зауважень щодо керування ним транспортним засобом в день події не зазначив. Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою у відповідності до вимог Інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», зауважень до нього подано не було.

Крім того, з відеозапису встановлено, що після зупинки транспортного засобу саме ОСОБА_1 , як встановлено згодом, перебував за його кермом, надав поліцейському належні документи (посвідчення водія та свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу), не заперечував факту керування транспортним засобом та пояснив куди прямує на транспортному засобі. При цьому, ОСОБА_1 не зазначав, що транспортним засобом керував інший водій. Надавши поліцейським посвідчення водія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним транспортним засобом У розмові з поліцейськими визнавав факт вживання алкоголю, зазначивши, що випив 1,2 л пива.

Наведене в сукупності свідчить, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в день події.

Посилання апелянта на відсутність у нього алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР від 01.12.2023 не приймається до уваги, з огляду на таке.

По-перше, за довідкою КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР від 01.12.2023 ОСОБА_1 01.12.2023 об 17.37 год пройшов огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер у вказаному закладі, який знаходиться за адресою: м.Херсон, с.Степанівка, вул.Джона Говарда,65, в той час як з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що в цей день (01.12.2023) о 17.16 год. ОСОБА_1 перебував в м.Одесі, а саме в автомобілі швидкої допомоги біля КНП «Одеський обласний медичний центр психіатричного здоров`я» Одеської обласної ради, яке розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Воробйова, буд.9, куди був доставлений працівниками поліції для проходження огляду у встановленому законом порядку.

По-друге, вказана довідка при встановлених обставинах не має правового значення з огляду на те, що ОСОБА_1 , не погоджуючись з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу та, будучі доставленим у встановленому порядку до спеціалізованого медичного закладу, фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта щодо не направлення поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я спростовуються наявними відеозаписами у справі, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо не повідомлення посадовими особами Управління патрульної поліції в Одеській області про розгляд адміністративної справи спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення від 01.12.2023, в якому зазначено про повідомлення особі, яка притягується до відповідальності, що розгляд справи відбудеться 02.01.2024 о 10.00 в Приморському районного суду м.Одеси, про що ОСОБА_1 розписався.

Крім того, ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся судом про місце, дату та час розгляду справи шляхом направлення повідомлення на номер телефона НОМЕР_3 , який зазначений ним під час складення протоколу про адміністративне правопорушення від 01.12.2023, що підтверджується довідками про доставку повідомлення (а.с.9,10). Вказаний номер телефону також зазначений ОСОБА_1 і в апеляційній скарзі. Однак, ОСОБА_1 не скористався своїм правом взяти участь у судовому засіданні суду першої інстанції.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційний суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена «поза розумним сумнівом», за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, про що просить апелянт у поданій апеляційній скарзі, під час її апеляційного перегляду, не встановлено.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції -зміні з виключенням з мотивувальної частини постанови висновку суду щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР, в іншій частині постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 19 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 19 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови висновки суду щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху України.

В іншій частині постанову Приморського районного суду м.Одеси від 19 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Артеменко