Провадження № 33/811/16/24 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Крилача О.І., представника Львівської митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцького Богдана Ігоровича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та закрито провадження у справі,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України, закрито.

Згідно з постановою судді, 14.11.2023 близько 11:43 год. у зону митного контролю м/п «Смільниця» по смузі руху «зелений коридор» в`їхав транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. України ОСОБА_1 . Шляхом здійснення оперативного запиту до єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) та на підставі аналізу переміщень за даними АСМО «Інспектор», спрацювання АСАУР, встановлено перевищення термінів зворотного вивезення за межі митної території України вищезазначеного транспортного засобу. Згідно з даними програмно-інформаційного комплексу, транспортний засіб особистого користування марки «SKODA OCTAVIA» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 був завезений гр. ОСОБА_1 04.08.2023 через м/п «Смільниця» у режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів», у інший митний режим, згідно з законодавством, не поміщений.

ОСОБА_1 надав до митного оформлення документи, що засвідчують факт ремонту вищезазначеного транспортного засобу: акт приймання-передачі транспортного засобу від 14.09.2023 № 14, договір на виконання ремонтних робіт від 14.09.2023 №140923/1, акт надання послуг від 11.11.2023 № 348, рахунок фактура від 19.10.2023 № 2924493, рахунок фактура від 09.10.2023 №2871288, акт приймання-передачі транспортного засобу від 11.11.2023 № 14/1.

26.09.2023 гр. України ОСОБА_1 звернувся із заявою до Львівської митниці (вх. №48341/10-17.1) щодо продовження строку тимчасового ввезення вищезазначеного транспортного засобу. Листом Львівської митниці від 29.09.2023 №7.4-3/17-3/17.1/10/24998 гр. України ОСОБА_1 було повідомлено, що строк зворотного вивезення за межі митної території України вищезазначеного транспортного засобу не може бути продовжено, оскільки ремонт автомобіля не відноситься до обставин непереборної сили.

Відповідно до ст. 380 Митного кодексу України, громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання митному органу документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави , знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митному органу власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.

Згідно з інформацією ПІК «Боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил» ЄАІС України та модуля «Провадження в справах про ПМП» АСМО «Інспектор», гр. ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Таким чином, гр. України ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 , більше ніж на тридцять діб.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, представник Львівської митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією цієї статті у повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена постанова є необ`єктивною, невмотивованою та безпідставною. Зокрема, вказує на те, що ОСОБА_1 не вивіз вчасно транспортний засіб, усвідомлюючи необхідність вчасного вивезення згідно зі ст. 108 МК України, 4 серпня 2023 року свідомо ввіз такий, вчасно за межі митної території України не вивіз, в інший митний режим не помістив.

Апелянт зауважує, що 26 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Львівської митниці щодо продовження строку тимчасового ввезення вищезазначеного транспортного засобу. Листом Львівської митниці від 29 вересня 2023 року №7.4-3/17-3/17.1/10/24998 ОСОБА_1 було повідомлено, що строк зворотного вивезення за межі митної території України вищезазначеного транспортного засобу не може бути продовжено, оскільки ремонт автомобіля не відноситься до обставин непереборної сили. У свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази строку перебування транспортного засобу на ремонті.

Як зазначає представник митного органу, згідно з поясненнями сторони захисту, після завершення ремонту, транспортний засіб був вивезений за межі України. Водночас, ремонт ходової напівпричепа, що стало причиною не вивезення, не може вважатися беззаперечним доказом існування обставин непереборної сили, які перешкоджали ОСОБА_2 вивезти напівпричіп. Для не притягнення до відповідальності за несвоєчасне вивезення транспортного засобу ОСОБА_1 повинен був у встановленому законом порядку підтвердити наявність форс-мажорних обставин та причинно-наслідковий зв`язок між такими обставинами і невиконанням зобов`язань. Тобто, покликаючись на обставини, які виникли у зв`язку з поломкою, особа повинна довести причинний зв`язок між неможливістю виконання свого обов`язку та ремонтом. Всупереч наведеному, ОСОБА_1 . Львівську митницю щодо обставин непереборної сили не повідомляв, будь-яких документів щодо дії обставин непереборної сили не надав.

У судовому засіданні представник Львівської митниці Держмитслужби Зирянов О.Ю. подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Особа, щодо якої складено протокол про порушення митних правил, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився. Його захисник адвокат Крилач О.І. просив відмовити у задоволенні апеляційних вимог, зазначивши, що сторона захисту вважає рішення судді суду першої інстанції законним. Не заперечив проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, а також наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП установлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя суду першої інстанції на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.

Так, за ч. 6 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розукомплектування, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Сторона захисту не заперечувала ті обставини, що ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб на митну територію України та перевищив строк тимчасового ввезення. Проте адвокат Крилач О.І. вказував, що ОСОБА_1 не мав можливості вчасно вивезти транспортний засіб через обставини непереборної сили, а саме: несправність транспортного засобу та запроваджений на території України воєнний стан. При цьому про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення інкримінованого йому порушення митних правил свідчить те, що останній повідомив митний орган про несправність автомобіля та клопотав про продовження строку перебування такого на території України, а також після отримання роз`яснень та відмови звернувся до ТПП за отриманням сертифікату. Одразу після завершення ремонту транспортного засобу, ОСОБА_1 вивіз транспортний засіб за межі території України.

Проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, зокрема те, що ОСОБА_1 був обізнаний у тому, що митний орган не продовжив строк перебування транспортного засобу на митній території України, а належний сертифікат ТПП у нього відсутній, однак допомогою інших осіб для вивезення транспортного засобу, в тому числі за допомогою допоміжних засобів (евакуаторів, лафет, залізничного транспорту тощо) за межі території України у встановлені строки не скористався, при цьому в подальшому він зміг вивезти цей транспортний засіб, не зважаючи на воєнний стан, суддя місцевого суду дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, доведена належним чином. Погоджується з таким висновком і апеляційний суд.

На виконання вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення суддя суду першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 3 червня 2005 року суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

У статті 22 КУпАП зазначається, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

В кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 стягнення за це правопорушення суддя суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду, в повній мірі врахував вимоги, передбачені статей 22, 23, 33 КУпАП. Зокрема, врахував: характер вчиненого правопорушення, його невелику суспільну небезпеку та відсутність негативних наслідків; те, що транспортний засіб перебував на ремонті, а ОСОБА_1 звертався до митного органу з відповідними повідомленнями та клопотаннями про продовження строку перебування транспортного засобу на митній території України; по завершенні ремонтних робіт ввезений ОСОБА_1 транспортний засіб був вивезений ним за межі митної території України; особу порушника, який має на утриманні малолітню дитину, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Зважаючи на вид та розмір передбаченого покарання, враховуючи мету призначення покарання та співмірність можливого покарання з учиненим правопорушенням, беручи до уваги принцип розумності призначення покарання, суддя врахував, що наслідки цього порушення не являють собою суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам.

Як установлено апеляційним судом, ввезений ОСОБА_1 транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 , перебував на ремонті, що стверджується копією довідки ФОП ОСОБА_3 №15 від 25 вересня 2023 року, актом приймання-передачі транспортного засобу, копією договору №140923/1 на виконання ремонтних робіт від 14 вересня 2023 року, рахунком-фактурою №2871288 та № 2924493 від 9 жовтня 2023 року, актом надання послуг від 11 листопада 2023 року.

З листа Львівської митниці Державної митної служби України №7.4-3/17.1/10/24998 від 29 вересня 2023 року слідує, що ОСОБА_1 звертався до митного органу з заявою щодо продовження строку тимчасового ввезення автомобіля марки «SKODA OCTAVIA» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 , у зв`язку з ремонтом транспортного засобу, однак у наданні такого строку було відмовлено з тих підстав, що ремонт автомобіля не належить до обставин непереборної сили.

Крім цього, установлено, що зазначений автомобіль було вивезено ОСОБА_1 за межі території України по завершенні ремонту, а саме 14 листопада 2023 року.

Аналіз наданих суду документів свідчить, що причиною вчинення ОСОБА_1 правопорушення стала неможливість вивезення транспортного засобу з митної території України через об`єктивні перешкоди: несправність технічного засобу та його подальший ремонт. Крім цього, вивезення цього транспортного засобу утруднила війна в Україні. Сукупність вказаних обставин стали підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Апеляційний суд враховує, що адміністративне стягнення - це захід адекватної реакції держави на вчинення фізичною чи юридичною особою адміністративних деліктів із акцентом як на майнові (фінансові) обмеження прав, правомочностей, так й вплив на саму особу, її психіку та поведінку. Крім того, адміністративне стягнення - це засіб примусу, що застосовується від імені держави до суб`єктів адміністративного проступку, визначених винними у вчиненні адміністративного проступку.

Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності, на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

В силу ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При цьому, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо відповідальності ОСОБА_1 , правильно врахував, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, правопорушення вчинено не умисно та в умовах російської збройної агресії проти України, ним не завдано істотної шкоди охоронюваним інтересам, а тому застосовування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення є недоцільним, що відповідає принципам гуманізму.

Враховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком судді суду першої інстанції про те, що у цій конкретній справі до особи можливо застосувати положення ст. 22 КУпАП. Беручи до уваги наведене, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, наслідки правопорушення, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Правових підстав для скасування постанови судді суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Тому апеляційна скарга підлягає залишеннюбез задоволення, а постанова судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 529 МК України апеляційний суд

п о с т а н о в и л а:

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, обмежившись усним зауваженням, та закрито провадження у справі, залишити без змін, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцького Богдана Ігоровича без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.