КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/5469/2024 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ЄУН: 361/4575/24 Суддя у І інстанції: Червонописький В.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Столяра Олега Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 29 квітня 2024 року о 00.47 год. у Київській області Броварський району с. Гоголів керував транспортним засобом «Nissan X-trail» державний номерний знак НОМЕР_1 та здійснював рух, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою газоаналізатора «Drager 6820», тест № 903, результат 2,30 проміле, чим порушено вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Столяр О.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючись на положення ст.ст. 1, 7, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини роти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами, внесеними Постановою Верховного Суду № 18 від 19 грудня 2008 року), Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23рп/2010, ст. 62 Конституції України, практику Європейського суду з прав людини, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм процесуального права, прав учасників процесу на справедливий, неупереджений розгляд справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснення не надавав, оскільки не був повідомлений про розгляд судового засідання та, окрім того, фактично судові засідання не проводились, з огляду на повітряні тривоги та інше. Отже, надати суду письмові заперечення з приводу події адміністративного правопорушення не було можливості.

Захисник зазначає, що за досліджуваних у протоколі про адміністративне правопорушення подій, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проте не зрозуміло, яким чином ст.лейтенант поліції Головчанський М.Ю. встановив дані ознаки.

Дослідженим відеозаписом, як наголошує захисник, не зафіксовано, що саме показав прилад «Drager 6820», оскільки працівник на відео не показав, а сам озвучив, що - 2,30 проміле, що, у свою чергу, порушує всі норми роботи з цим приладом.

Захисник наголошує, що працівниками поліції був складений протокол за керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Разом з тим, з матеріалів справи про адміністративного правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами.

Звертає увагу апелянт і на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським зазначено, що 29 квітня 2024 року о 00.47 год. ОСОБА_1 здійснював рух, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Проте, не зрозуміло, як поліцейський міг встановити, що саме о 00.47 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем, при тому що протокол складено о 00.57 год., сам відеозапис починається о 00.30 год., закінчується о 01.20 год.

Захисник наголошує, що у матеріалах справи відсутня розписка ОСОБА_1 про передачу транспортного засобу іншій особі, при тому, що транспортний засіб не вилучався і після складання протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 сів за кермо і поїхав далі по маршруту, куди направлявся.

Захисник також зазначає, що з відеозапису, долученому працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи, вбачається, що працівниками поліції не дотримано процедуру огляду водія, визначену Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та статтею 266 КУпАП, нормами яких передбачено, що у випадку незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, на працівника поліції покладається обов`язок запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі. Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

Разом з тим, як наголошує апелянт, у матеріалах справи міститься направлення, відповідно до якого направляється до КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня», з якого не зрозуміло, що це саме і куди направляється водій ОСОБА_1 , як і не зрозуміло результати огляду «не проводився».

Окрім того, саме направлення ОСОБА_1 не вручалось і пройти огляд у медичному закладі після проведення огляду на місці зупинки поліцейськими ОСОБА_1 не пропонувалось, як і не вживались заходи щодо доставляння водія до лікарні. У направленні не міститься інформації про те, що ОСОБА_1 отримував дане направлення.

Отже, як зауважує захисник, з оглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції не роз`яснили водієві право пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції), а також після проведення огляду на місці не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події, не запропонували у разі незгоди з результатами пройти такий огляд у медичному закладу.

Окрім цього, захисник зазначає, що відеозапис не містить інформації про вручення водієві копії протоколу та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що не відповідає положенням ст. 254 КУпАП та п. 10 Інструкції.

На переконання захисника, протокол, складений працівниками поліції щодо ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи і не викликали б сумнівів, проте, докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відсутні та нічим не підтверджені.

Підсумовуючи, захисник вважає, що за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження факту керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом, його причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Столяр О.А. , належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, в суд апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав.

З огляду на позицію ОСОБА_1 , який не заперечував проти проведення апеляційного розгляду у відсутність його захисника, зважаючи на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважається можливим проведення судового засідання за відсутності особи, яка не з`явилася.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відтворивши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Всупереч доводів апеляційної скарги, суддя місцевого суду в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

За результатами перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги підстав вважати, що суддя місцевого суду неправильно застосував норми матеріального закону, у суду апеляційної інстанції немає.

З провадження у справі та змісту постанови вбачається, що у призначені судові засідання ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення повідомленняза допомогою телекомунікаційних мереж, про що у матеріалах справи міститься відповідна довідка.

Представнику ОСОБА_1 - адвокату Столяру О.А. надавався час для ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, яким він скористався, проте, не скористався правом надати суду письмові заперечення з приводу події адміністративного правопорушення, а у судовому засіданні фактично заперечень з приводу матеріалів не висловив, що знайшло своє відображення у змісті оскаржуваної постанови.

При цьому, суд першої інстанції, вислухавши пояснення захисника, дослідивши письмові докази у справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 275367 від 29 квітня 2024 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 квітня 2024 року; Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківку газоаналізатора «Drager 6820» тест № 903, результат 2,30 проміле та DVD-R диск з записами нагрудних бодікамер поліцейських, дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надавши усім дослідженим доказам відповідну оцінку в оскаржуваній постанові.

З таким висновком місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції.

Так, ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, підтримуючи позицію сторони захисту, викладену в апеляційній скарзі, пояснив, що 29 квітня 2024 року керував транспортним засобом пізно ввечері, після 22 годин. Його зупинили працівники поліції, проте у стані алкогольного сп`яніння він не перебував, оскільки алкоголь майже не вживає. Результат приладу «Драгер» - 2,30 проміле пояснити нічим не може. У працівників поліції просив надати документи на прилад «Драгер», у тому числі свідоцтво про калібрування, проте працівники поліції таке свідоцтво йому не показали. Протокол про адміністративне правопорушення не підписав, оскільки працівники поліції не дали йому можливості написати письмові пояснення. Казав працівникам поліції відвезти його до лікарні, однак, на відеозапису це, мабуть, не зафіксовано.

На противагу поясненням ОСОБА_1 , який заперечував свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у порушенні вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху доводиться доказами у справі, а саме:

- даними роздруківки результату приладу «Драгер». Результат тесту - 2,30 проміле. Від підпису ОСОБА_1 відмовився (ас. 5);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд проведений за допомогою «Alcotest Deager 0209», результат якого - позитивний, 2,30 проміле. ОСОБА_1 від підпису відмовився (ас. 4);

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 квітня 2024 року, відповідно до змісту якого, ОСОБА_1 , у якого за результатами огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, направлявся до закладу охорони здоров`я - КНП Броварська БКЛ БРР БМР (ас. 4);

- даними відеозапису, що міститься на компакт-диску, який містить у собі 9 файлів, відповідно до змісту яких:

З першого відеофайлу (розпочинається о 00:30:55 год. - закінчується о 00:35:54 год.) вбачається, що водій перебуває на водійському сидінні транспортного засобу, з автомобіля лунає музика, водій курить та робить зауваження працівнику поліції, щоб той не світив йому в очі. Водій вийшов з автомобіля і на запитання працівника поліції, звідки прямує, відповів, що проживає у м. Києві, а прямує з Чернігівщини. Після перевірки документів, що посвідчують особу водія, яким виявився ОСОБА_1 , працівник поліції запитав, чи знає водій, що керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння заборонено. Поліцейський повідомив, що вбачає, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та йому буде запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер». На запитання, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд, останній відповів «ні». Поліцейський запитав: «Відмовляєтесь від проходження огляду», на що ОСОБА_1 відповів, що «звісно», та сказав поліцейському викликати свідків. Працівник поліції запитав ОСОБА_1 , яким транспортним засобом він керував, на що останній показав пальцем на автомобіль та сказав: «Ось цим», потім сказав, що не пам`ятає державні номера, радив поліцейському самому зчитати номера, згодом озвучив державний номерний знак та марку автомобіля. ОСОБА_1 запитав: «Зараз комендантська година?», поліцейський підтвердив це, на що ОСОБА_1 сказав, щоб викликали свідків. Поліцейський озвучив, що відповідно до чинного законодавства при безперервній відеозйомці свідки не залучаються. ОСОБА_1 сів на водійське сидіння автомобіля, поліцейський знову запитав, чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», на що останній відповів, що буде проходити. Поліцейський взяв прилад, повернувся до автомобіля, де знаходився ОСОБА_1 , який на пропозицію поліцейського вийти з автомобіля, відмовився, повідомив, що виходити не буде.

Другий відеофайл (розпочинається за часом о 00:35:55 год. - закінчується о 00:40:54 год.) фіксує, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер», на що ОСОБА_1 погодився; поліцейський розпакував герметично запаковану трубку, повідомив, що наразі відбудеться забір повітря, на зауваження ОСОБА_1 , який наполягав на свідках, повідомив, що ведеться безперервна відеофіксація відповідно до чинного законодавства, а тому свідки не залучаються. ОСОБА_1 наполягав на зворотньому, зазначаючи, що присутність свідків вимагає стаття 258. Працівник поліції перевірив прилад, зробив контрольний забір повітря та показав нульовий результат приладу. ОСОБА_1 намагався самостійно взяти в руки прилад, проте, поліцейський наголосив, що прилад залишається в руках інспектора. ОСОБА_1 дунув у трубку, поліцейський повідомив, що треба дути секунди три, на що ОСОБА_1 повідомив, що більше дмухати не буде. Поліцейський повідомив, що треба дмухати до клацання. Однак, якщо ОСОБА_1 не буде дмухати, буде рахуватись, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 сказав: «Рахуй відмова». На запитання поліцейського, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, останній відповів «давайте», і лише з третьої спроби пройшов огляд. Результат «Драгера» виявився 2,30 проміле, що було показано ОСОБА_1 на приладі. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки норма перевищена у 10 разів. Поліцейський повідомив, що буде складений протокол, на що ОСОБА_1 сказав «пиши, я буду спати до п`яти ранку». Інспектор сказав, що то є його правом. На запитання інспектора, чи є щось заборонене в автомобілі, як-то: колото//ріжуче, зброя тощо, ОСОБА_1 ствердно відповів, що є ніж, яким він «зарізав 10 орків», пред`явив для огляду два ножа. Поліцейський повідомив, що стосовно ОСОБА_1 буде складений протокол про адміністративне правопорушення.

Третій відеофайл (розпочинається о 00:40:55 год. - закінчується о 00:45:54 год.) фіксує продовження повідомлення поліцейського про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 попросив працівника поліції представитись, останній озвучив, що його прізвище - ОСОБА_3 . Поліцейський повернувся до службового автомобіля, де у розмові з іншим поліцейським озвучив про винесення постанови за те, що водій не був пристебнутий паском безпеки. Поліцейський повернувся до автомобіля, де перебував ОСОБА_1 , запитав, чи не спить він, на що останній відповів, що чекає їх (поліцейських). Інспектор озвучив, що стосовно ОСОБА_1 додатково буде складена постанова за керування транспортним засобом без користування засобу пасивної безпеки. ОСОБА_1 повідомив, що завжди їздить з паском безпеки і зняв його, коли підійшов працівник поліції. ОСОБА_1 сказав, що згоден, що його «задули», з протоколом. Поліцейський, з`ясувавши ці обставини, повідомив водієві, що ОСОБА_1 у цей день керувати транспортним засобом не буде, повідомив, що наразі будуть складатися матеріали, подивився на годинник, який показав час «00:56», і повідомив, що до пів на другу максимум вони впораються. Поліцейський повернувся до службового автомобіля.

Четвертий відеофайл (розпочинається о 00:45:55 год. - закінчується о 00:50:54 год.) та п`ятий відеофайл (розпочинається о 00:50:55 год. - закінчується о 00:55:54 год.) фіксує роботу поліцейських у службовому автомобілі щодо складання адмінматеріалів.

Шостий відеофайл (розпочинається о 00:55:55 год. - закінчується о 01:00:54 год.) фіксує роботу поліцейський у службовому автомобілі, на ім`я ОСОБА_1 виписаний тимчасовий талон на право керування транспортним засобом. Оформивши матеріали, поліцейський підійшов до автомобіля, де перебував ОСОБА_1 .

Сьомий відеофайл (розпочинається о 01:00:55 год. - закінчується о 01:04:32 год.) фіксує, що поліцейський віддав ОСОБА_1 техпаспорт на автомобіль, запитав, де ОСОБА_1 працює, проживає, на що останній відповів, що є пенсіонером, проживає у АДРЕСА_1 , відомості про що внесені до протоколу про адміністративне правопорушення. Стосовно номера мобільного телефону, то ОСОБА_1 повідомив, що такого у нього немає, оскільки відмовився від нього. Поліцейський озвучив ОСОБА_1 , що стосовно останнього складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та зачитав його вголос. ОСОБА_1 сказав, що він не погоджується. На запитання поліцейського, з чим саме ОСОБА_1 не погоджується: з протоколом про адміністративне правопорушення, чи з результатами тесту, ОСОБА_1 сказав, що не погоджується з тим, що відсутні свідки, а тому він не погоджується. На уточнююче питання поліцейського: «А те, що ви знаходитись у стані алкогольного сп`яніння, погоджуєтесь?», ОСОБА_1 відповів, що також не погоджується. Поліцейський повідомив, що посвідчення водія вилучається до рішення суду. На запитання працівника поліції, чи буде ОСОБА_1 розписуватись у протоколі та чи буде він надавати якісь пояснення у протоколі, ОСОБА_1 відповів, що не буде, як і відмовився отримувати тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Поліцейський запитав, чи є де переночувати ОСОБА_1 у разі, якщо автомобіль буде евакуйований на штрафмайданчик, ОСОБА_1 відповів, що в автомобілі. Поліцейський повідомив, що ОСОБА_1 може перебувати в автомобілі до повного його витверезіння, після чого він може рушити з місця. ОСОБА_1 погодився з цим.

Восьмий відеофайл (розпочинається о 01:15:45 год. - закінчується о 01:20:45 год.) фіксує, що ОСОБА_1 підійшов до автомобіля патрульних, вимагає, щоб його знову ознайомили з протоколом про адміністративне правопорушення, щоб протокол надали йому в руки. Працівник поліції починає зачитувати протокол, ОСОБА_1 перебиває поліцейського, на що отримав зауваження, що при оформленні матеріалів ОСОБА_1 , навіть, не бажав виходити з автомобіля, як і отримувати будь-які документи. ОСОБА_1 вимагав у поліцейського, щоб той на одяг повісив бодікамеру, надав йому в руки протокол, на що отримав відповідь, що такого не буде, протокол в руки ОСОБА_1 не отримає, нагадав останньому, що за досліджуваних подій ОСОБА_1 поводив себе зухвало, відмовлявся виходити з автомобіля, отримувати будь-які документи, проставляти підпис у документах. Зазначив, що все зафіксовано на бодікамеру. ОСОБА_1 запитав про нагрудний значок, на що отримав відповідь, що нагрудний знак причеплений до бронежилету, який наразі знаходиться в автомобілі, а номер службового посвідчення - НОМЕР_2 . ОСОБА_1 зазначив, що вбачає порушення, оскільки поліцейський на службі повинен постійно носити нагрудний знак. На пропозицію ОСОБА_1 поліцейський на окремому аркуш і паперу, який надав ОСОБА_1 , зазначив своє прізвище, посаду, номер службового жетону.

Останній, дев`ятий відеофайл (розпочинається о 01:20:45 год. - закінчується о 01:22:40 год.) фіксує, що інший працівник поліції також вказав свої дані на аркуші паперу, зазначивши ОСОБА_1 , що ці дані зафіксовані і у протоколі, від отримання якого ОСОБА_1 відмовився, на що останній повідомив: «Тому, що свідків не було». Поліцейський порадив ОСОБА_1 відпочивати, не їхати, бо далі знаходиться блок-пост. ОСОБА_1 з цим погодився, запитав: «Так що, мені поспати до п`яти в автомобілі?», на що поліцейський повідомив, що не до п`ятої, а до повного витверезіння.

За результатами означених подій уповноваженою на те особою складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 275367 від 29 квітня 2024 року, зміст якого у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи із характеру вчинених дій, є вказівка на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 3).

Ці докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, здобуті вони з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою.

Після дослідження відеозапису ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції зазначив, що не знає, звідки взялись результати приладу «Драгер» у виді 2,30 проміле, оскільки до цієї зупинки працівниками поліції він проїхав майже 100 км і його ніхто не зупиняв. При спілкуванні з працівниками поліції він хвилювався, був скований. З результатами приладу «Драгер», який показав вміст алкоголю у повітрі - 2,30 проміле, він не згодний і такий результат нічим пояснити не може. Такий випадок у його житті вперше. Не погоджується з тим, що за досліджуваних подій перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що неодноразово озвучував працівникам поліції. Після того, як відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення, працівники поліції ще якісь час хвилин 5-10 перебували на місці, і він їм казав, що бажає проїхати до лікарні. Дозвіл на право керування транспортними засобами йому потрібно, щоб відвідувати батька, возити його в особистих справах та, у тому числі, у його ( ОСОБА_1 ) робочих справах. В суді першої інстанції участі не приймав, оскільки на той час перебував у відрядженні. Підписав договір з адвокатом, який повідомив, що його ( ОСОБА_1 ) інтереси буде представляти самостійно.

Проте, доводи ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду спростовані дослідженим відеозаписом подій.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що у суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснення не надавав, оскільки не був повідомлений про розгляд судового засідання, з огляду на що надати суду письмові заперечення з приводу події адміністративного правопорушення не було можливості, є безпідставними, оскільки у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що участі в суді першої інстанції не приймав, оскільки у цей час перебував у відрядженні, а, окрім того, він підписав договір з адвокатом, який повідомив, що його ( ОСОБА_1 ) інтереси буде представляти самостійно.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що не зрозуміло, яким чином ст.лейтенант поліції Головчанський М.Ю. встановив ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , є непереконливими, оскільки всі ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені інспектором поліції у ОСОБА_1 , зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, направленні водія транспортного засобу з метою виявлення стану ,у тому числі, алкогольного сп`яніння; у протоколі про адміністративне правопорушення, та опосередковано доводяться дослідженим відеозаписом подій, відповідно до якого візуально видно, що ОСОБА_1 перебуває явно не у тверезому стані. Окрім того, працівник поліції поінформував ОСОБА_1 , що за порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху щодо нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 будь-яких заперечень з цього приводу не висловлював.

Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що дослідженим відеозаписом не зафіксовано, що саме показав прилад «Drager 6820», оскільки працівник на відео не показав, а сам озвучив, що - 2,30 проміле, що, у свою чергу, порушує всі норми роботи з цим приладом, є неприйнятними, оскільки показники приладу «Драгер» були безпосередньо як озвучені, так і показані працівником поліції ОСОБА_1 , який не заперечував щодо цих показників, відображених на приладі, а наполягав на присутності свідків.

Що ж стосується доводів захисника у тій частині, що з матеріалів справи про адміністративного правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами, то такі доводи безпідставними, оскільки спростовуються дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що працівником поліції озвучувалось водієві, що він не був пристебнутий паском безпеки, а, окрім іншого, рухався у комендантську годину, що не заперечувалось самим ОСОБА_1 під час досліджуваних подій.

Є безпідставними й доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, про те, що у матеріалах справи відсутня розписка про передачу транспортного засобу іншій особі, при тому, що транспортний засіб не вилучався і після складання протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 сів за кермо і поїхав далі, оскільки відсутність у матеріалах справи розписки про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не свідчить про зворотнє, а відповідно до відеозапису працівник поліції попередив ОСОБА_1 про заборону керувати транспортним засобом до повного витверезіння, з чим погодився й ОСОБА_1 , тобто, дії працівника поліції відповідають вимогам ч. 1 ст. 266 КУпАП.

Окрім цього, посилання на те, що матеріали справи не містять даних про тимчасове затримання транспортного засобу «Nissan X-trail» державний номерний знак НОМЕР_1 , на увагу не заслуговують, оскільки стаття 130 КУпАП не входить до переліку статей, за порушення яких працівник уповноваженого підрозділу тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що передбачено положеннями ст. 165-4 КУпАП.

При цьому, доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст. 266 КУпАП, нормами якими передбачено, що у випадку незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, на працівника поліції покладається обов`язок запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі та відповідного направлення видано також не було, суд апеляційної інстанції вважає необругнтованими, з огляду на таке.

Приписами ч. 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З дослідженого відеозапису подій, долученого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 висловлював незгоду в частині того, що за досліджуваних подій відсутні свідки, проте не висловлювався проти застосування технічного приладу та його результатів. Спочатку ОСОБА_1 не бажав проходити, що зафіксовано відеозаписом, проте, згодом погодився на його проходження без будь-якого примусу з боку працівників поліції та будь-яких зауважень з боку ОСОБА_1 .

При цьому твердженням ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції про те, що він вимагав свідоцтво про повірку калібрування приладу «Драгер», є безпідставними, оскільки означені його висловлювання незафіксовані і не знайшли свого підтвердження відеозаписом, який проведений безперервно.

Доводи ж захисника про те, що ОСОБА_1 не було надано письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 не просив його доставити до медичного закладу, а, окрім того, направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складається не для вручення водію, як помилково вважає апелянт, а складається працівником поліції як підстава проведення лікарем огляду особи, щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані будь-якого сп`яніння. Окрім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд у медичному закладі особи на стан сп`яніння проводиться тільки у присутності поліцейського.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції після проведення огляду на місці не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події, є непереконливими, оскільки особа, яка керує транспортним засобом, повинна знати не тільки свої права, а й свої обов`язки, передбачені Правилами дорожнього руху, у тому числі й обов`язок, передбачений п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість уваги.

Посилання ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції на те, що після того, як він відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення, працівники поліції ще якийсь час, хвилин 5-10, перебували на місці, і він їм казав, що бажає проїхати до лікарні, на увагу не заслуговують, оскільки складання та оформлення матеріалів відносно ОСОБА_1 вже було завершено працівниками поліції, про що і було повідомлено його, а, окрім того, всупереч таким твердженням ОСОБА_1 , досліджений відеозапис не містить будь-яких висловлювань, пропозицій чи наполягань ОСОБА_1 на проведенні додаткового огляду, у тому числі і у закладі охорони здоров`я.

Доводи захисника у частині того, що відеозапис не містить інформації про вручення водієві копії протоколу, спростовуються тим же відеозаписом, за змістом якого ОСОБА_1 відмовився отримувати будь-які документи, у тому числі і копію протоколу про адміністративне правопорушення та засвідчувати його підписом.

Посилання сторони захисту на різницю у часових проміжках, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксованих на відеозапису, не є тими порушеннями, які б могли вплинути на законність прийнятого рішення судом першої інстанції, на чому акцентує увагу сторона захисту, а окрім того, автентичність відеозапису та зафіксований на ньому час не заперечувався і самим ОСОБА_1 при наданні ним пояснень у суді апеляційної інстанції при дослідженні за його участю відеозапису, який складається з дев`яти файлів та є безперервним.

Отже, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили позицію сторони захисту про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки судді місцевого суду у постанові від 4 вересня 2024 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає передбачених законом підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як про це просить захисник в апеляційній скарзі.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Столяра О.А. не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 4 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Столяра Олега Анатолійовича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва