Справа № 557/2164/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року селище Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Тишкун П.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця

за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №280322: 01.12.2024 року о 22 год. 08 хв. в смт Гоща вул. Незалежності, 22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання 18.06.2024 року ОСОБА_2 не з`явився.

Захисник особи, яка притягається до відповідальності адвокат Яремчук В.Ю. (договір про надання правничої допомоги №1-1206-23К від 06.12.2023) пояснив, що відсутність у судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності пов`язана із проходженням ним військової служби

В судовому засіданні 18.06.2024 захисник особи, яка притягається до відповідальності адвокат Яремчук В.Ю. підтримав подані через канцелярію суду письмові заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №280322. Просив провадження у справі щодо його підзахисного за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу правопорушення у його діях, з підстав викладених у письмових запереченнях, зокрема посилаючись на те, що інформація, яка зазначена у протоколі, та яка є ключовою для наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме те, що він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції є фальсифікованою та не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи. Жодного відеозапису щодо руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 немає.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає не лише у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено на бланку відповідного зразка з серійним номером ААБ №280322 від 01.12.2023 року уповноваженою на те особою - інспектором СРПП ВП №5 РУП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Денисюком В.Ю.

В протоколі, відповідно до п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст.130 КУпАП за якою складено протокол.

Що стосується посилання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на те, що у працівників поліції були відсутні правові підстави для складання протоколу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, то вони не заслуговують на увагу та спростовуються доказами, які додані до протоколу.

Так, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується копією постанови серії ЕНА №1051102 від 01.12.2023 року, відповідно до якої він в цей же день в смт Гоща вул. Незалежності, о 21 год. 56 хв. керуючи транспортним засобом порушив вимоги п.30.2 та пп «е» п.15.9 ПДР за що був притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.122, ч. 2 ст.125 КУпАП. Доказів перебування на розгляді у суді адміністративного позову про скасування даного рішення суду не надано.

Невизнання своєї вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд оцінює, як його намагання уникнути відповідальності, оскільки його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП підтверджена і іншими належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи, а саме:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.12.2023, у яких зазначено ознаки сп`яніння виявлені у водія та у графі «з результатом згоден» міститься підпис ОСОБА_1 ;

- зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №280322 про відсторонення водія від керування транспортним засобом;

- фототаблицею до протоколу про адмінінстративне правопорушення та рапортом чергового органу поліції Коцюбайло О. Від 01.12.2023.

Суд критично ставиться до тверджень захисника особи, яка притягується до відповідальності щодо того, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, автомобіль був припаркований і доказів на противагу цього матеріали справи не містять, оскільки дані твердження сторони захисту були спростовані в ході перегляду відеозапису події та заперечуються іншими наявними у справі доказами.

Суд виходить з того, що закон не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Навпаки, ст. 94 КПК, який з огляду на відсутність достатнього регулювання процедури оцінки доказів у КУпАП, за аналогією застосовується судами при вирішення справ про адміністративні правопорушення, визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин правопорушення досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення правопорушення конкретною особою.

Як вбачається з досліджених доказів, у адміністративних матеріалах дійсно відсутні прямі докази на підтвердження того, що транспортний засіб із ОСОБА_1 за кермом на момент, коли до нього підійшли працівники поліції, перебував у русі. Однак скоєння ним цього адміністративного правопорушення суд встановив на підставі сукупності інших вищенаведених належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин справи та висунутої на свій захист версії особи яка притягається до відповідальності та її захисника, що не узгоджується із вказаними доказами, дозволили суду встановити винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Зокрема, як установив суд з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, 01.12.2023, під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , вони виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, такі як запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та різка зміна шкірного покриву обличчя і запропонували йому пройти медичний огляд на виявлення стану сп`яніння на місці та у медичному закладі, від чого він відмовився. При цьому ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, який стояв припаркований з увімкненим двигуном та не заперечував факту керування ним транспортним засобом, намагався пояснити, звідки він приїхав та куди їде.

Суд наголошує, що ч.5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Щодо доводів захисника про невідповідність складених процесуальних документів дійсним обставинам справи та порушення вимог Інструкції, суд не приймає їх до уваги з наступних підстав.

Загально прийнятою імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Визнання недопустимими доказів, зібраних поліцейськими, лише з підстав невиконання формалізованих процедур, або допущення описок без усвідомлення їх мети і значення, а тільки тому, що вони існують, без встановлення факту порушення жодного з прав чи основоположних свобод особи яка притягається до адміністративної відповідальності, вказувало б лише надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм, що в свою чергу унеможливить досягнення мети адміністративного стягнення (ст. 23 КупАП).

Висновок щодо визнання доказів недопустимими було зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.08.2022 року № 756/10060/17.

Під час розгляду справи, судом не було встановлено, що ті порушення на які посилається захисник, потягли за собою порушення конвенційних або конституційних права ОСОБА_1 внаслідок чого зібрані докази могли б бути визнані недопустимими, а провадження в справі закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу, що право кожної людини на життя та безпеку може бути порушено, якщо водій керує транспортним засобом у стані сп`яніння. Крім того, керування автомобілем у стані сп`яніння є порушенням права на безпеку дорожнього руху та може призвести до серйозних наслідків для інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, доводи захисника особи, яка притягається до відповідальності, викладені у письмових запереченнях, про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також твердження про порушення працівниками поліції порядку направлення водія для огляду на стан сп`яніння, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, рішення суду щодо оскарження постанови тощо) ОСОБА_1 та його захисник суду не надали.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній підлягає адміністративній відповідальності, підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу відсутні відповідно до закону, будь яких обставин, які б звільняли його від відповідальності судом не виявлено.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, судом досліджені та перевірені доказами обставини, які беззастережно свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Невизнання вини правопорушником в інкримінованому адміністративному правопорушенні суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

При накладенні стягнення згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховується характер вчиненого правопорушення, а саме грубе порушення вимог Правил дорожнього руху України, дані про особу правопорушника.

При визначенні виду адміністративного стягнення враховується, що такий вид покарання, як штраф та позбавлення права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, забезпечать належний вплив на подальшу поведінку особи та недопущення в подальшому вчинення подібних правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі наведеного ст.40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 307 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений в ст. 307 КУпАП строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення згідно зі ст. 308 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи про адміністративне правопорушення в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Тишкун П.В.