П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/852/24

Провадження № 3/348/451/24

19 червня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Бурдун Т.А., розглянувши об`єднану справу, яка надійшла з Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , стосовно якого 31 липня 2023 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області було накладено стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавленням керування транспортними засобами на строк 3 роки 8 місяців 14 днів без оплатного вилучення транспортного засобу,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 130, ч.7 ст.121 КУпАП,-

встановив:

05.04.2024 о 16 год. 47 хв. в м. Надвірна по вул. Кармелюка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області ОСОБА_1 , керував транспортним засобом моторолером «Honda Dio», без номерних знаків, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі КНП "Надвірнянська ЦРЛ" відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Дане правопорушення вчинив двічі повторно протягом року, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.130 КУпАП.

Крім того, 05.04.2024 о 16 год. 47 хв. в м. Надвірна по вул. Кармелюка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області ОСОБА_1 , здійснював рух транспортним засобом моторолером «Honda Dio», який був не зареєстрований протягом 40 діб з моменту придбання при обов`язковості його реєстрації. Правопорушення вчинено повторно протягом року, 10.07.2023 постановою серії БАА № 979196 ОСОБА_1 був притягнений до відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.9 в Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.7 ст.121 КУпАП.

Постановою суду від 19.06.2024 року вказані справи про адміністративні правопорушення було об`єднано у одне провадження з підстав, визначених ст. 36 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлений завчасно належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

За приписами ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також практика Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Стосовно справи про адміністративне правопорушення розумність таких інтервалів обумовлюється положеннями статей 38, 277 КУпАП, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справ, та якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення, статтею 121 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його вчинення.

ОСОБА_1 викликався в судові засідання рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у протоколах про адміністративні правопорушення, та шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на загальнодоступному офіційному веб-порталі Судової влади України Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово викликався в судові засідання, а також про місце розгляду справи був повідомлений при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, та повинен самостійно цікавитись провадженням у справі за його участю, суддя вважає, що він відповідно до вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, а тому з урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя дійшов висновку про наявність підстав для розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому, суддя врахував, що від ОСОБА_1 не надходило заяв про зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, та оцінивши докази в їх сукупності, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Особа притягається до адміністративної відповідальності за ч.7 ст.121 КУпАПу разі повторного протягом року вчинення будь-якого з правопорушень, передбачених частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Пунктом 2.9.в Правил дорожнього руху України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС.

Згідно п.30.1 Правил дорожнього руху України, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 121 КУпАП за обставин, установлених судом, підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч.7 ст. 121 КУпАП серії ААД № 585648 від 05.04.2024, з якого вбачається, що 05.04.2024 о 16 год. 47 хв. в м. Надвірна по вул. Кармелюка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області ОСОБА_1 , здійснював рух транспортним засобом моторолером «Honda Dio», який був не зареєстрований протягом 40 діб з моменту придбання при обов`язковості його реєстрації. Правопорушення вчинено повторно протягом року, 10.07.2023 постановою серії БАА № 979196 ОСОБА_1 був притягнений до відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.9 в Правил дорожнього руху України;

- рапортом поліцейського про те, що під час несення служби з 05.04.2024 по 06.04.2024 року, в м. Надвірна по вул. Кармелюка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області було виявлено транспортний засіб моторолер «Honda Dio», без номерних знаків, яким керував ОСОБА_1 ;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №979196 від 10.07.2023 року відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП, відповідно до якої останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, та відповідно накладено адміністративне стягнення.

Вказані докази є належними, допустимими, такими, що узгоджуються між собою, доповнюють одне одного та є та достатніми, оскільки у своїй сукупності прямо підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Отже суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 121 КУпАП, вина його повністю доведена наявними матеріалами справи, у зв`язку з чим останньому слід призначити стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 7 ст. 121 КУпАП,

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП суддя зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 3 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність особи, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки та заборони для учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України та кореспондується в даному конкретному випадку з вимогами п.2.5 Правил дорожнього руху.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, закріплено уст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з вимогами п. 6,7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, законодавець поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи водієм, погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за обставин, установлених судом, підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП серії ААД № 585647 від 05.04.2024, з якого вбачається, 16 год. 47 хв. в м. Надвірна по вул. Кармелюка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області ОСОБА_1 , повторно протягом року після вчинення правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом моторолером «Honda Dio», з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі КНП "Надвірнянська ЦРЛ" відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України;

- рапортом поліцейського про те, що під час несення служби з 05.04.2024 по 06.04.2024 року, в м. Надвірна по вул. Кармелюка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області було виявлено транспортний засіб моторолер «Honda Dio», без номерних знаків. Транспортний засіб було зупинено. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 в нього були виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 6810», водій відмовився та йому було запропоновано проїхати на огляд на стан сп`яніння до КНП «Надвірнянська ЦРЛ», на що водій відмовився. Водію було роз`яснено, що відмова прирівняється до стану сп`яніння та ознайомлено з протоколом, від підпису у протоколі останній відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за результатами якого зафіксовано відмову від огляду;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, із якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення вимови, порушення координації рухів та зафіксовано відмову від проведення огляду;

-копією витягу з ЄРДР, номер кримінального провадження: 0000133 від 09.04.2024 відносно ОСОБА_1 , правова кваліфікація ч.1 ст.382 КК України;

-відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку, відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. На вказаному відеозаписі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заперечував факту вжиття ним напередодні алкогольних напоїв, а також іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також на підтвердження факту повторності вчинення правопорушення додано копію постанови судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2023 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, якою на останнього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки 8 місяців 14 днів без оплатного вилучення транспортного засобу.

При цьому суд зауважує, що у вказаній постанові зазначено про те, що постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.03.2023 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на останнього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Інших доказів на підтвердження повторності вчинення правопорушення не надано.

Таким чином, зважаючи на додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, вважаю не доведеним факт накладення на ОСОБА_1 двічі протягом року адміністративного стягнення за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки з моменту накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП постановою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.03.2023 до моменту вчинення ним діяння (05.04.2023) за яке він притягується за даним протоколом, минуло більше року.

Разом з тим, є доведеним факт повторності вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що у діючому КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatismutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, доходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він повторно протягом року вчинив порушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, так як керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

На переконання суду, зміна правової кваліфікації дій ОСОБА_1 з метою ухвалення справедливого рішення за нормою, яка передбачає менш суворе стягнення, не змінює фактичні обставини вчиненого ним правопорушення, однак покращує його становище як правопорушника, тому не є порушенням права ОСОБА_1 на захист та не суперечить визначеному Консттуцією України принципу верховенства права.

Таким чином, наведеними доказами у їх сукупності підтверджується наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 та ч.7 ст.121 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують відповідальність, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує відповідальність, суд визнає вдруге протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

З огляду на зазначене, суд на підставі ст. ст. 23, 33 КУпАП при призначенні покарання враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу правопорушника, зокрема те, що ОСОБА_1 уже вдруге на протязі року притягається до адміністративної відповідальності ст. 130 КУпАП, однак висновків не зробив для себе; відношення до скоєного, те, що йому вже призначалося покарання у виді штрафу, однак останній і надалі керує тим же самим транспортним засобом моторолером «Honda Dio», у стані алкогольного сп`яніння, і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід накласти у вигляді адміністративного арешту з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції статті ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч. 2, 3 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Отже, до строку позбавлення права керування транспортними засобами, визначеного за даним правопорушенням, слід приєднати невідбуту частину стягнення за постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2023.

Відповідно до довідки Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 11.04.2024 року транспортний засіб моторолер «HondaDio», яким керував ОСОБА_1 не зареєстрований у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять доказів щодо належності на праві власності транспортного засобу ОСОБА_1 або іншій особі. Таким чином, до ОСОБА_1 не застосовується оплатне вилучення транспортного засобу, оскільки суддею не встановлено, що транспортний засіб належить на праві власності останньому.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, приймаючи до уваги відомості про особу ОСОБА_1 , суддя дійшов висновку про те, що для виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення в межах передбачених санкцій ч.7 ст. 121 та ч.3 ст. 130 КУпАП, із дотриманням вимог, передбачених ст. 36 КУпАП.

Згідно ст. 326 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 (заява № 17888/12), суддя вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту підлягає виконанню після закінчення строку на її оскарження.

Крім того, відповідно до п.5 ст. 4 ЗУ Про судовий збір, ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України. Будь-яких даних про те, що останній підлягає звільненню від судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», - матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 23, 32, 30, 33, 36, 40-1, 221, 245, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб, який обраховувати з моменту його адміністративного затримання, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років 10 (десять) днів та без оплатного вилучення транспортного засобу.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, без вилученням транспортного засобу.

У відповідності до ч.2 ст. 36 КУпАП, остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 (десять) діб, який обраховувати з моменту його адміністративного затримання, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років 10 (десять) днів та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок(ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106. Найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Постанова про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту підлягає виконанню після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про накладення адміністративного стягнення подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Т.А.Бурдун