Справа № 715/810/24
Провадження № 3/715/391/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2024 селище Глибока

Суддя Глибоцького районного суду Чернівецької області Маковійчук Ю.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч. 2 ст. 204-1 та ч.2 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Глибоцького районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , згідно якого останній 04.03.2024 року о 23 годині 30 хвилин групою осіб, спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , на напрямку 851 прикордонного знаку на території Глибоцької об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснив спробу незаконного перетну державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон та в ході реалізації оперативної інформації співробітниками ВБТЗ ГОРВ, ПОРВ (з м.д.н.п. Черепківці) був затриманий під час руху в бік кордону на транспортному засобі на околиці населеного пункту Опришени. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги cт.cт. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777XII, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 статті 204-1 КУпАП.

Крім того, до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який 04.03.2024 року о 23 годині 30 хвилин при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Румунію в складі групи осіб, на напрямку 851 прикордонного знаку на території Глибоцької ОТГ Чернівецького району Чернівецької області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вчинив злісну непокору законному розпорядженню прикордонному наряду, а саме: не виконав команди: «Стій! Прикордонний наряд», «Перевірка документів!» та вчинив спробу втечі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10 Положення про прикордонний режим, затверджений Постановою КМУ № 1147 від 27.07.1998 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 статті 185-10 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його представника, адвокат Ювченко А.В. надіслав на адресу суду заяву в якій вказав, що ОСОБА_1 свою вину у вчинених правопорушеннях не визнає, зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі та належні докази, які б підтверджували винуватість його клієнта у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП, а тому, просив суд про закриття провадження у справі на підстав п.1 ст.247 КУпАП.

Суд, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про необхідність закриття справи відносно ОСОБА_1 внаслідок відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатньо доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон країни або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Згідно ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 287239 вбачається, що ОСОБА_1 , 04.03.2024 року о 23 годині 30 хвилин групою осіб, спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , на напрямку 851 прикордонного знаку на території Глибоцької об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснив спробу незаконного перетну державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон та в ході реалізації оперативної інформації співробітниками ВБТЗ ГОРВ, ПОРВ (з м.д.н.п. Черепківці) був затриманий під час руху в бік кордону на транспортному засобі на околиці населеного пункту Опришени, чим порушив вимоги ст.9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП .

Згідно з вказаним вище протоколом, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», однак не вказано, які саме положення порядку перетинання державного кордону порушено ОСОБА_1 та які конкретні дії ним вчинено в порушення цих статей.

На підтвердження зазначених вище обставин, до протоколу про адміністративне правопорушення надано лише протокол про адміністративне затримання, рапорти начальника відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та старшого офіцера оперуповноваженого ПОРВ (з АДРЕСА_1 ) ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону, згідно яких ОСОБА_1 групою осіб був затриманий під час руху в бік державного кордону на транспортному засобі.

Із письмових пояснень ОСОБА_1 також не вбачається, якими саме діями він вчинив незаконну спробу перетину державного кордону. При цьому, із вказаних пояснень судом встановлено, що ОСОБА_1 за проханням знайомого ОСОБА_12 повинен був відвезти за оплату кількох осіб до с. Буківка, де по дорозі їх зупинили працівники прикордонної служби з метою перевірки документів, після чого їх затримали.

Інших беззаперечних доказів, в тому числі відео чи фото доказів, або ж пояснення інших осіб, які, на думку особи, яка склала протокол, були у складі групи осіб разом з ОСОБА_1 , та які б вказували на причетність ОСОБА_1 до правопорушення, яке ставиться йому у провину, суду не надано.

Той факт, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками прикордонної служби рухаючись в бік державного кордону України, сам по собі не свідчить про його намір незаконно перетнути кордон України.

Будь-яких інших доказів на підтвердження наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та наявності вини у діях ОСОБА_1 суду не надано.

Що стосується наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, суд виходить із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Частиною другою 1 ст. 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 26 червня 1992 року визначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №287229 від 05.03.2024 року, ОСОБА_1 04.03.2024 року о 23 годині 30 хвилин, діючи в складі групи разом з іншими особами, при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Румунію на напрямку 851 прикордонного знаку на території Глибоцької ОТГ Чернівецького району Чернівецької області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вчинив злісну непокору законному розпорядженню прикордонному наряду, а саме: не виконав команди: «Стій! Прикордонний наряд», «Перевірка документів!», після чого особа, побачивши прикордонний наряд та почувши його законну вимогу, відмовився надати документи для перевірки та вчинив спробу втечі, чим своїми діями порушив вимоги п.10 Положення про прикордонний режим, затверджений Постановою КМУ № 1147 від 27.07.1998 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 185-10 КУпАП.

При цьому, в протоколі, в порушення вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, не зазначено законні вимоги представника Державної прикордонної служби та в чому полягало законне розпорядження чи вимога представника Державної прикордонної служби.

Крім того, суд зауважує на тому, що в матеріалах справи відсутні фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інші беззаперечні докази, які б вказували на саме злісну непокору ОСОБА_1 .

З огляду на досліджені у справі докази, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 вчинення злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, вчинене групою осіб.

Інших доказів, які б підтверджували факт вчинення злісної непокори ОСОБА_1 вчинене групою осіб судом також не встановлено.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи докази по справі, вважаю, що вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень передбачених ч.2 ст. 204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП не доведено, за таких обставин необхідно закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 КУпАП та керуючись ст.ст.22, 247, 283-285, 287 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.204-1 та ч.2 ст.185-10 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підстав п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд протягом 10-ти діб з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя