Справа № 461/263/24 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 33/811/277/24 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю представника Львівської митниці Державної митної служби України Зирянова О.Ю., захисника Шокала В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Шокала Володимира Степановича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 1 лютого 2024 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено стягнення 192 249,20 грн. штрафу.

Товар, що є предметом адміністративного правопорушення згідно з протоколом про порушення митних правил №1547/20900/23 від 2 листопада 2023 року, - конфісковано в дохід держави.

Конфісковані п`ять ноутбуків т.м. «Apple» «MacBook Air 15-inch» model A2941, чотири годинники т.м. «Apple» «Apple Watch Series 8 41mm» model A2770, тридцять (30) зарядних пристроїв т.м. «Apple» «USB-C Power Adapter» model Al882 передано Військовій частині НОМЕР_1 .

Транспортний засіб «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова VIN НОМЕР_3 - конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою, 02.11.2023 року о 15 годині 42 хвилин ОСОБА_1 на автомобілі марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_4 прямувала з Польщі в Україну в якості водія через митний пост «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, смугою руху - «червоний коридор».

Під час проведення візуального огляду цього транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів, які є обов`язкові для письмового декларування і товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Перед початком митного контролю ОСОБА_1 було видано для заповнення митну декларацію та роз`яснено митні правила. Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подала митну декларацію, в якій зазначила, що переміщує через митний кордон України диван 2 шт., автозапчастини 7 шт., та продукти харчування.

Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем № «265» автомобіль було скеровано на бокс поглибленого огляду, де під час проведення митного огляду, було виявлено прихований від митного контролю товар, що не зазначений в поданих митних деклараціях, а саме, за декоративними обшивками багажного відділення, в конструктивних порожнинах вантажного відсіку, доступ до яких став можливий після демонтажу обшивок - чотири ноутбуки т.м. «Apple» «MacBook Air 15-inch» model A2941 та чотири годинники т.м. «Apple» «Apple Watch Series 8 41mm» model A2770. В спеціально виготовленій ніші, яка не передбачена конструкцією автомобіля, під задніми сидіннями, виявлено один ноутбук т.м. «Apple» «MacBook Air 15-inch» model A2941 та тридцять (30) зарядних пристроїв т.м. «Apple» «USB-C Power Adapter» model Al882 з ознаками, використання, доступ до яких став можливий після відкриття однієї із планок, також в задекларованих диванах під оббивкою, яка була закріплена скобами, виявлено необроблені шкіри тварин з хутром песця у кількості 25 шт.

Доступ до товарів став можливим після використання викрутки, ножа та ліхтарика.

Про наявність зазначеного товару ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявила. У своєму письмовому поясненні від 02.11.2023 року ОСОБА_1 зазначила, що виявлений товар вона взяла для перевезення в Україну та особисто помістила в місця, що утруднюють виявлення.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч.1 ст. 483 МК України.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Шокало В.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 1 лютого 2024 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена постанова винесена з порушенням норм матеріального права, без дослідження усіх обставин справи. Зокрема, не взяті до уваги суддею суду першої інстанції висновок експерта за результатами проведення транспортної та трасологічної експертизи №4837-Е від 13 грудня 2023 року та висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №14200-3301- від 13 грудня 2023 року поширюються вимоги про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи. Вказане розуміння положень законодавства також підтверджується судовою практикою.

При цьому висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №-1-54 від 13 грудня 2023 року, в якому вказана вартість вилучених товарів не може вважатись належним та допустимим доказом, оскільки у цьому висновку не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваними товарами. Експертом не зазначено, які саме стандарти та технічні умови до цього виду товару він використовував. Не вказано код товару Українського класифікатора товарів зовнішньоекономічної діяльності, не надані відомості з митних баз Держмитслужби щодо подібних (аналогічних) товарів, які імпортуються в Україну.

Як вбачається з матеріалів справи, вилучений у справі товар ввозився в Україну з-за кордону, проте для визначення вартості товару використовувались національні Інтернет сайти, тобто вартість визначалась на підставі цін внутрішнього ринку, а не рівня світових цін.

Водночас, згідно з витягом з ЄДРПОУ, видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, відповідно до Коду КВЕД 84.11 не відноситься діяльність щодо проведення експертизи.

На переконання апелянта, зазначений висновок викликає сумніви та містить припущення, а тому не може бути взятий до уваги як допустимий і належний доказ визначення вартості переміщуваного товару.

Також адвокат вказує, що висновком експерта за результатами проведення інженерно-транспортної та трасологічної експертизи №4837-Е від 13 грудня 2023 року не підтверджено, що в автомобілі «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_4 , наявні спеціально виготовлені сховища (тайники), відтак немає підстав стверджувати, що ОСОБА_1 в автомобілі змонтувала спеціально виготовлене сховище (тайник) з метою переміщення товарів через митний кордон України. Крім цього, сам факт змін в конструкції автомобіля ОСОБА_1 не заперечувався, однак такі зміни були здійснені не з метою виготовлення сховища (тайника), а у зв`язку з переобладнанням автомобіля з вантажного автомобіля з вантажного фургону у в легковий пасажирський автомобіль.

При цьому переобладнання відповідного автомобіля було проведено шляхом державної реєстрації, яка полягала у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , що свідчить про відповідність вказаного транспортного засобу чинним нормам та стандартам. Наведене підтверджує, що відповідні зміни в конструкцію автомобіля були здійснені не з метою створення тайника чи сховища, а в процесі переобладнання автомобіля з вантажного в пасажирський та зміною кількості місць для сидіння. Отже, відсутня об`єктивна сторона правопорушення.

Звертає увагу, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, передбачає наявність прямого умислу, наявність якого у ОСОБА_1 не доведене. Відтак у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

7 березня 2024 року адвокат Шокало В.С. подав додаткові пояснення у справі, у яких зазначає, що висновком експертизи не підтверджено наявні спеціально виготовлені сховища (тайники), тому конфіскація предметів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками) та транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів через митний кордон України є безпідставною.

У судовому засіданні адвокат Шокало В.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилась. Її захисник Шокало В.С. не заперечив проти проведення апеляційного розгляду у відсутності ОСОБА_1 .

Представник Львівської митниці Держмитслужби Зирянов О.Ю. заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Частиною 6 ст. 294 КУпАП установлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Як визначено ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону суддею суду першої інстанції були дотримані, тому судове рішення є законним і обґрунтованим.

Згідно з матеріалами справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення підтверджується такими доказами: протоколом про порушення митних правил №1547/20900/23 від 2 листопада 2023 року (а. с. 1-4); поясненнями ОСОБА_1 від 2 листопада 2023 року (а. с. 5); копією контрольного талону №428687 (а.с. 8); митною декларацією ОСОБА_1 (а.с. 9-10); актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 2 листопада 2023 року з фототаблицями до нього (а.с. 11-15); описом предметів, затриманих у справі про ПМП №1547/20900/23 від 2 листопада 2023 року (а.с. 16-18); доповідною запискою державного інспектора оперативного відділу №2 управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці А.Олійника від 3 листопада 2023 року (а.с. 19); висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №- від 13 грудня 2023 року (а.с. 29-31); висновком експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №4837-Е від 13 грудня 2023 року за результатами проведення інженерно-транспортної та трасологічної експертизи у справі про порушення митних правил №1547/20900/23 (а.с. 38-43).

Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.

Апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає. Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України, суддя суду першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.

При цьому, судом апеляційної інстанції береться до уваги і те, що стороною захисту на підтвердження доводів про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не надано жодного доказу, який міг би ставити під сумніви правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Приймаючи судове рішення, апеляційний суд також бере до уваги таке.

Порушення митних правил, передбачене диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктом порушення митних правил за ст.483 МК України є особа, яка безпосередньо вчинила дії, які складають об`єктивну сторону вказаної правової норми.

Судом встановлено, що 2 листопада 2023 року о 15 годині 42 хвилин ОСОБА_1 на автомобілі марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_4 прямувала з Польщі в Україну в якості водія через митний пост «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, смугою руху - «червоний коридор». Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подала митну декларацію, в якій зазначила, що переміщує через митний кордон України диван 2 шт., автозапчастини 7 шт., та продукти харчування. Втім, під час поглибленого митного огляду вказаного автомобіля було виявлено прихований від митного контролю товар, що не зазначений в поданих митних деклараціях, а саме: за декоративними обшивками багажного відділення, в конструктивних порожнинах вантажного відсіку, доступ до яких став можливий після демонтажу обшивок - чотири ноутбуки т.м. «Apple» «MacBook Air 15-inch» model A2941 та чотири годинники т.м. «Apple» «Apple Watch Series 8 41mm» model A2770. В спеціально виготовленій ніші, яка не передбачена конструкцією автомобіля, під задніми сидіннями, виявлено один ноутбук т.м. «Apple» «MacBook Air 15-inch» model A2941 та тридцять (30) зарядних пристроїв т.м. «Apple» «USB-C Power Adapter» model Al882 з ознаками, використання, доступ до яких став можливий після відкриття однієї із планок, також в задекларованих диванах під оббивкою, яка була закріплена скобами, виявлено необроблені шкіри тварин з хутром песця у кількості 25 шт. Доступ до товарів став можливим після використання викрутки, ножа та ліхтарика.

Оцінюючи твердження сторони захисту про те, що висновком експерта не підтверджено наявні спеціально виготовлені сховища (тайники), а зміни в конструкцію автомобіля внесені з метою його переобладнання, апеляційний суд зазначає таке.

Митний кодекс України визначає поняття «приховування від митного контролю» як використання спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, що переміщуються через митний кордон України, або надання одним товарам вигляду інших, чи подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, або одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.

У розумінні п. 53 ч. 1 ст. 4 МК України спеціально виготовленим сховищем (тайником) є сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Згідно з висновком експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №4837-Е від 13 грудня 2023 року за результатами проведення інженерно-транспортної та трасологічної експертизи у справі про порушення митних правил №1547/20900/23, у заводську конструкцію кузова досліджуваного автомобіля «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова VIN НОМЕР_3 внесені конструктивні зміни, а саме: вирізано наскрізний отвір розмірами біля 8,5 см х 60 см в вертикальній стінці сходинки, яка розташована у проємі правих зсувних дверей пасажирського салону кузова автомобіля, що давало можливість доступу до порожнин у внутрішньому просторі кузова автомобіля; встановлені додаткові горизонтальні і вертикальні перегородки та проведено часткове виймання протишумного покриття, що призводять до утворення спеціальної порожнини (подвійного днища), яка не передбачена заводом-виробником. Крім цього, додатково встановлені елементи (перегородки, металевий профіль), що призводять до утворення спеціальної порожнини у внутрішньому просторі кузова автомобіля Peugeot Boxer, р. н. НОМЕР_2 , виготовлені саморобним (кустарним) способом, шляхом закріплення фрагментів металевого профілю між собою та до частин автомобіля за допомогою зварювального обладнання.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що у диванах було виявлено шкури, під обшивками було виявлено ноутбуки, годинники, зарядки, які вона особисто туди помістила, щоб перевезти через кордон (а.с. 5).

Зазначені у висновку та поясненнях ОСОБА_1 відомості підтверджуються наявними у справі фотознімками (а.с. 12-16).

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 під час переміщення товарів через митний кордон України використовувались спеціально виготовлені сховища (тайники), які утруднювали виявлення переміщуваних нею товарів.

Згідно з ч. 5 ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 5, 6, 12 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку переобладнання транспортних засобів» від 21 липня 2010 року №607 визначено, що для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу (далі - заява про погодження), в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання. Спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Власник транспортного засобу або його представник забезпечує переобладнання транспортного засобу відповідно до умов (вимог), викладених у документі про погодження.

Апеляційний суд також бере до уваги, що переобладнання транспортного засобу з вантажного на пасажирський включає, зокрема, такі роботи: врізання віконних отворів, монтаж люків, встановлення перегородок між вантажним і пасажирським салоном, встановлення додаткових сидінь тощо.

В свою чергу, в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 , згідно з проведеною експертизою, вирізано наскрізний отвір у вертикальній стінці сходинки, яка розташована у проємі правих зсувних дверей пасажирського салону кузова автомобіля, встановлено додаткові перегородки, які призвели до утворення подвійного днища та спеціальної порожнини у внутрішньому просторі кузова. Наведене викликає в апеляційного суду обґрунтовані сумніви з приводу того, що вказані зміни в конструкції автомобіля пов`язані виключно з його переобладнанням.

За таких обставин, вказані доводи апелянта апеляційний суд оцінює критично, як обраний стороною захисту спосіб захисту, спрямований на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене.

Неспроможними є і доводи захисника про те, що висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №- від 13 грудня 2023 року не може вважатись належним і допустимим доказом у справі.

Так, згідно з зазначеним висновком, вартість товарів без видимих ознак використання, у справі про порушення митних правил №1547/20900/23, станом на дату оцінки, становить 363 254,40 грн.; ціна можливої реалізації (вартість) товарів, що були у використанні, станом на дату оцінки, становить 23 861,40 грн.

Вказаний висновок експертизи апеляційний суд вважає належним та допустимим доказом, адже він отриманий у порядку ч. 2 ст. 515 МК України, такий висновок містить інформацію про експерта, яким проводилася експертиза, зокрема експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби ОСОБА_2 (свідоцтво від 30.08.2022 року №458 на право проведення товарознавчого дослідження машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання, видане ЕКК Держмитслужби).

Згідно з ч.ч.1, 2 статті 515 МК України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Водночас відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року № 4038-XII, судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

З наведеного вбачається, що в межах провадження у справі про порушення митних правил з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення справи, може бути призначена не судова експертиза, яка проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, яким, є Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.

Водночас, як правильно зазначено суддею місцевого суду, структурні підрозділи Спеціалізованої Лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби не відносяться до переліку установ, які здійснюють судово-експертну діяльність, з огляду на що у висновках відсутнє покликання на попередження про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України, а тому твердження сторони захисту із зазначеного приводу є необґрунтованими.

Згідно з матеріалами справи, постановою головного державного інспектора відділу провадження у справах про ПМП Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Зирянов О.Ю. від 13 листопада 2023 року (а.с. 21-22) призначено товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.

На підставі цієї постанови експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби проведено експертизу і надано висновок №-1054 від 13 грудня 2023 року.

Вказаний висновок містить відповіді на поставлені перед експертом питання та відповідає вимогам ст. 273 КУпАП, ст. 515 МК України.

При цьому апеляційний суд враховує, що сторона захисту жодних даних щодо вартості вилучених у ОСОБА_1 товарів не надала, клопотань про проведення судової товарознавчої експертизи не заявляла.

За наведеного, у суду відсутні підстави визнавати висновок №-1054 недопустимим доказом у справі, як і відсутні підстави не брати його до уваги.

Отже, враховуючи вищевикладене апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника ОСОБА_3 з зазначеного приводу.

На переконання апеляційного суду, вищезазначене дає підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Інші доводи, на які покликається апелянт, жодним чином не впливають на правильність та обґрунтованість висновків місцевого суду про те, що ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників).

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що суддя суду першої інстанції, врахувавши обставини справи, характер вчиненого правопорушення, дав належну оцінку зібраним у справі доказам, правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, а тому накладене на ОСОБА_1 стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає, передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Водночас, апеляційний суд не погоджується з висновками місцевого суду щодо передачі конфіскованих п`яти ноутбуків т.м. «Apple» «MacBook Air 15-inch» model A2941, чотирьох годинників т.м. «Apple» «Apple Watch Series 8 41mm» model A2770 та тридцяти (30) зарядних пристроїв т.м. «Apple» «USB-C Power Adapter» model Al882 Військовій частині НОМЕР_1 .

Так, згідно з ч. 1 ст. 465 МК України конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.

Статтею 313 КУпАП визначено, що постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17 травня 2012 року, примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Пунктом 1 розпорядження Кабінету Міністрів України «Про передачу майна для потреб Збройних Сил України» від 26 лютого 2022 року №186-р вирішено передати необхідне для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану конфісковане майно, майно, визнане безхазяйним, майно, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання (у тому числі майно, визначене у статті 184 Митного кодексу України), що за правом успадкування чи на інших законних підставах перейшло у власність держави, до сфери управління Державної служби з надзвичайних ситуацій, Міністерства оборони, інших центральних органів виконавчої влади та державних органів, які здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до закону, та правоохоронними органами.

У разі коли майно, визначене в абзаці першому цього пункту, не було передано в установленому порядку, таке майно передається відповідній обласній військовій адміністрації за місцем його знаходження після погодження із зазначеними в цьому пункті державними органами.

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що конфісковане майно, яке перейшло у власність держави, передається до сфери управління Державної служби з надзвичайних ситуацій, Міністерства оборони, інших центральних органів виконавчої влади та державних органів, які здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до закону, та правоохоронними органами, або відповідній обласній військовій адміністрації за місцем його знаходження, які уповноважені на розпорядження цим майном.

Таким чином, розпорядження конфіскованим майном знаходиться поза межами компетенції суду, який здійснює розгляд справи про порушення митних правил.

Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга адвоката Шокала В.С. підлягає частковому задоволенню, а постанова судді суду першої інстанції зміні в частині вирішення питання про передачу конфіскованого майна (ноутбуків, годинників та зарядних пристроїв) Військовій частині НОМЕР_1 .

Керуючись ст. ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу адвоката Шокала Володимира Степановича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 1 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, змінити в частині розпорядження конфіскованим майном.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 1 лютого 2024 року покликання на передачу Військовій частині НОМЕР_1 конфіскованих п`яти ноутбуків т.м. «Apple» «MacBook Air 15-inch» model A2941, чотирьох годинників т.м. «Apple» «Apple Watch Series 8 41mm» model A2770 та тридцяти (30) зарядних пристроїв т.м. «Apple» «USB-C Power Adapter» model Al882.

В решті постанову судді суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк