Справа № 517/1158/23
Провадження № 3/517/57/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року смт Захарівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчко О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Протокол складений старшим зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 .

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 289659 від 17 грудня 2023 року вбачається, що 17 грудня 2023 року біля 18 год 20 хв., на залізничній станції «Затишшя» Роздільнянського району Одеської області, на відстані до 20000 метрів від лінії державного кордону, прикордонним нарядом «Супровід транспортних засобів» було виявлено ОСОБА_1 , який намагався перетнути державний кордон на вихід з України до Р.Молдова на напрямку смт Затишшя (Україна) с. Малаєшти (РМ) поза пунктом пропуску, в пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 20, 24). Клопотання про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Частиною 2 ст. 277 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 42-2, частиною першою статті 44, статтями 41-1, 106-1, 106-2, 162, 172-10 - 172-20, 173, 173-1, 173-2, 178, 185, частиною першою статті 185-3, статтями 185-7, 185-10, 188-22, 203-206-1, розглядаються протягом доби.

Таким чином, ураховуючи закінчення строку розгляду справи, визначеного ч. 2 ст. 277 КУпАП, який є присічним та не підлягає продовженню, та те, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а також беручи до уваги те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд встановив наступне.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

У справах Малофєєва проти росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013) та Карелін проти росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 інкримінують вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Частиною 1 статті 204-1 передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

У свою чергу диспозицією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (спроба перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб) відповідальним працівником прикордонної служби, крім вказаного протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), також було надано письмові пояснення ОСОБА_1 від 17 грудня 2023 року (а.с. 2), рапорт інспектора прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) Ю. Кроітору від 16 грудня 2023 року (а.с. 3), довідку про результати проведення перевірочних заходів із затриманими громадянами з фототаблицею огляду мобільного телефону (а.с. 5-9).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 256608 від 27 серпня 2023 року вбачається, що 17 грудня 2023 року біля 18 год 20 хв., на залізничній станції «Затишшя» Роздільнянського району Одеської області, на відстані до 20000 метрів від лінії державного кордону, прикордонним нарядом «Супровід транспортних засобів» було виявлено ОСОБА_1 , який намагався перетнути державний кордон на вихід з України до Р.Молдова на напрямку смт Затишшя (Україна) с. Малаєшти (РМ) поза пунктом пропуску, в пішому порядку, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України». Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а.с. 1).

Тобто, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що формулювання діяння, яке інкримінується у провину ОСОБА_1 , викладене працівником прикордонної служби, по формі і за змістом відповідає диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Крім цього, відповідно до пункту 3 розділу ІІІ «Оформлення матеріалів справ про адміністративні правопорушення» Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 вересня 2013 року № 898 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 грудня 2018 року № 1046) не допускається заповнення протоколу олівцем та закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після підписання протоколу особою, стосовно якої він складений. Здійснені в протоколі виправлення обов`язково засвідчуються підписом особи, стосовно якої він складений.

Разом з тим, уповноваженою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення старшим зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 було грубо порушено вимоги зазначеного вище пункту Інструкції та здійснено виправлення відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме виправлено частину статті 204-1 КУпАП з першої на другу.

Також аналогічне виправлення частини статті відповідальною особою було здійснено у виготовленій друкованим способом заяві від 17 грудня 2023 року, яка вірогідно підписана ОСОБА_1 та адресована в.о. голови Фрунзівського районного суду Одеської області (а.с. 10).

Крім цього, в довідці про результати проведення перевірочних заходів із затриманими громадянами з фототаблицею огляду мобільного телефону працівником прикордонної служби викладені власні висновки щодо часу, місця та дій ОСОБА_1 спрямованих на спробу незаконного перетину державного кордону. Дані про те, що ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення в групі осіб відсутні (а.с. 5-9).

Тобто, з даної довідки вбачається, що ОСОБА_1 самостійно виконував вказівки невідомої особи та здійснював відповідні дії направлені на спробу незаконного перетину державного кордону на вихід з України до Р.Молдова поза пунктом пропуску, в пішому порядку.

Що стосується фототаблиць огляду мобільного телефону то в даному випадку суду не зрозуміло, якій особі належить даний телефон та хто саме здійснював переписку із невідомою собою.

Крім того, у своєму рапорті від 16 грудня 2023 року інспектор прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) Ю. Кроітору також вказав, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Варто відмітити, що даний рапорт був складений працівником прикордонної служби 16 грудня 2023 року, тоді як ОСОБА_1 був виявлений та затриманий 17 грудня 2023 року, тобто рапорт складений за один день до виявлення вказаної особи (а.с. 3).

Також, відповідно до власноручних письмових пояснень ОСОБА_1 від 17 серпня 2023 року вбачається, що 17 грудня 2023 року біля 17 год 00 хв. перебуваючи на залізничній станції він був затриманий співробітниками прикордонної служби. По прибуттю до невідомої дільниці ДПСУ був опитаний на предмет спроби незаконного перетину державного кордону України. Вказав, що зміст його візиту до Одеської області відрізняється від обвинувачення та полягає поїздці маршрутом Чернівці-Одеса-Федосіївка в цілях попередніх домовленостей щодо працевлаштування. Домовленість відбувалася по телефонному зв`язку із виконробом ОСОБА_3 . Під час поїздки декілька разів відбувалися розмови з вказаною особою в цілях встановлення подальшого маршруту. Отже, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину не визнав та заперечив обвинувачення щодо спроби незаконного перетину державного кордону.

Крім цього, доказів того, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті суду також надано не було.

За таких обставин, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно з ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

Таким чином, викладені обставини, досліджені в судовому засіданні, матеріали свідчать про те, що в даному випадку суду не надано доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КУпАП.

На підставі викладеного вище суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винним.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що підлягають доказуванню в цій справі, та оскільки наявні матеріали справи не містять доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують факт спроби, перетинання ОСОБА_1 державного кордону України поза пунктом пропуску, в складі групи осіб, а тому вказане є підставою для закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ст. 283 КУпАП у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судовий збір стягненню не підлягає.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 9, 204-1, 245, 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за частиною 2 статті 204-1 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: