Провадження № 3/127/9667/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 04.10.2024 о 10.03 год. на Площі Перемоги в м. Вінниці ОСОБА_1 здійснила дрібну крадіжку дитячої іграшки у вигляді мавпочки, чим завдала матеріальної шкоди на суму 500 грн.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не відомі.

Згідно з частиною другою статті 268 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КпАП) при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

У зв`язку з невиконанням приводів, суд повернув матеріали для встановлення місця перебування особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Однак матеріали повторно були направлені до суду без вжиття заходів, спрямованих на виконання постанови суду. Незважаючи на неодноразове повернення матеріалів до органу поліції, останні були направлені до суду без надання відомостей про вжиття будь-яких заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

Крім того, суд враховує, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого був неодноразово продовжений. У зв`язку з введенням воєнного стану Україна повідомила про відступ від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 КпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту частини першої статті 51 КпАП випливає, що склад даного правопорушення має місце у разі вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 04.10.2024 о 10.03 год. на Площі Перемоги в м. Вінниці ОСОБА_1 здійснила дрібну крадіжку дитячої іграшки у вигляді мавпочки, чим завдала матеріальної шкоди на суму 500 грн.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення суду надані рапорт працівника поліції (далі Рапорт), копія заяви ОСОБА_2 (далі Заява), копія письмових пояснень ОСОБА_2 (далі Пояснення), копія видаткової накладної (далі Накладна), письмові пояснення ОСОБА_3 (далі Пояснення 2), копія виписки з медичної карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_1 (далі Виписка).

У зв`язку з наявністю в наданих суду матеріалах справи посилання на вчинення правопорушення ОСОБА_3 , адміністративний протокол був повернутий до органу поліції для організації його доопрацювання, оскільки протокол був складений на іншу особу, яка не зазначена в Рапорті та інших документах. Натомість адміністративний матеріал був повернутий до суду без вжиття заходів, спрямованих на його доопрацювання, натомість прізвище у Поясненнях 2 було виправлене з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Внесення таких виправлень суперечить приписам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 за № 1376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2025 за № 1496/27941. При цьому відомості про особу, яка здійснила таке виправлення, суду надані не були. Не містять надані суду матеріали, що особа, яка надала відповідні пояснення, була обізнана про здійснення такого виправлення.

Оцінюючи Рапорт в якості доказу винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Суд вважає за доцільне зауважити, що у постанові від 20.05.2020 (справа № 524/5741/16-а) Верховний Суд (далі ВС) зауважив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Аналогічний висновок ВС був зроблений у постанові від 12.07.2023 (справа 607/5610/23).

Отже, Рапорт має бути оцінений у сукупності з іншими доказами, а не може бути визнаний беззаперечним доказом винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як суд зазначив вище, з наданих суду матеріалів випливає, що правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, було вчинене ОСОБА_3 . Єдиною згадкою про те, що правопорушення вчинене ОСОБА_1 наявне у Рапорті. Однак, відомості, зазначені у Рапорті, суперечать іншим матеріалам справи. При цьому постанова суду про вжиття заходів, спрямованих на уточнення даних особи, яка вчинила правопорушення, належним чином виконані не були.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з висновком Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладеним у Постанові від 19.11.2015 (справа №46998/8) «Михайлов проти Росії» у разі, коли особі загрожує стягнення (покарання) у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, за загальним правилом цього вже достатньо, щоб прийти до висновку, що інтереси правосуддя потребують надання йому послуг захисника безоплатно за умови відсутності у неї засобів на оплату таких послуг (пункт 92).

Крім того, у справі «Гурепка проти України» (рішення від 06.09.2005, заява № 61406/00) ЄСПЛ констатував, що в силу суворості санкції дана справа (накладення адміністративного арешту строком на 7 діб) є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер, а тому на провадження у справі по цьому адміністративному правопорушенню слід поширювати гарантії права на справедливий суд (пункт 55).

Санкція правопорушення, за фактом вчинення якого складений протокол, передбачає з-поміж іншого такий вид стягнення як адміністративний арешт строком до 15 діб. Тому при розгляді зазначеної справи суду слід керуватись гарантіями, передбаченими Конвенцією, як по відношенню до обвинуваченої особи у кримінальному провадженні.

Аналізуючи надані суду матеріали, суд вважає, що з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів (точніше їх відсутність) з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджена винуватість саме ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 51 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями 185, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: