ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4933/24 Номер провадження 33/814/792/24Головуючий у 1-й інстанції Сметаніна А. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Лукяненка О.А.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Баранової Віталії Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 травня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 28.04.2024 о 17:55 год. в м. Полтава по пров. Бистрівському, 19, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на бодікамеру. Від керування відсторонений. Чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Баранова В.І. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вказує на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки водій не відмовлявся пройти огляд, проте останні не забезпечили його проведення.

Також вважає неналежним доказом долучений до матеріалів справи відеозапис, з огляду на те, що він є небезперервним, а отже міг змінюватися та редагуватися.

Звертає увагу про відсутність в матеріалах справи письмового направлення до медичного закладу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в повній мірі не дотримався.

Визнаючи останнього виним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався як на належні та допустимі докази винуватості особи - протокол про адміністративне правопорушення від 28 квітня 20243 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, акт огляду, направлення до медичного закладу, відеозаписи з бодікамер працівників поліції, постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з цим, наведені докази не можна розцінювати як беззаперечні та достатні для висновку про винуватість притягнутої особи, оскільки вони не в повній мірі відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом», та в своїй сукупності не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку притягнутий не заперечує самого факту керування ним транспортним засобом, проте вказує на відсутність належних та допустимих доказів його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки автомобіля, так і шляхом його проходження в медичній установі.

Перевіряючи вказані твердження апеляційний суд звернув увагу на наступне.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису бодікамери працівника поліції, службовий автомобіль, який не має реквізитів автомобіля патрульної служби, починає переслідування автомобіля Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , який починає свій рух від магазину та здійснивши заїзд в провулок не ввімкнув показник повороту.

Зупинивши вказане авто за допомогою спецсигналу, поліцейські пояснили водієві ОСОБА_1 причину зупинки.

Під час спілкування у них виникла підозра щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. На питання «Чи вживали сьогодні?», водій відповів «Немножко».

Проте, у поліцейських не виявлялось приладу газоаналізатора і вони викликали ще один екіпаж поліції.

Після приїзду другого екіпажу, поліцейська ОСОБА_2 , яка в подальшому склала протокол про адмінправопорушеня за ч.1 ст. 130 КУпАП, з`ясувавши всі обставини, запитала ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння, на що останній відповів «Буду. На місці» (18:07 год.).

Як з`ясувалось в подальшому - і в цього патрульного екіпажу не виявилось приладу Драгер, після чого поліцейські повторно запитували у водія чи буде він проходити огляд на місці, в лікарняному закладі чи відмовляється від проходження огляду, на що останній відповідає, що «Я хочу здесь все решить» (18:09 год.).

Після чого поліцейські починають роз`яснювати наслідки відмови, права особи та здійснюють дії по складанню протоколу за п. 2.5 ПДР за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п.п. 6.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Надаючи оцінку перебігу подій, зафіксованих на службову відеокамеру та характеру спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку, що останніми не було зафіксовано відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

При цьому, сам водій ОСОБА_1 в ході розмови на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці двічі висловив своє бажання на проходження такого огляду, що і було зафіксовано бодікемерою о 18:07 год.

Між тим, зважаючи на відсутність алкотестеру Драгер у 3 службових екіпажів, члени яких були задіяні в спілкуванні з водієм та пропонували останньому варіанти проходження огляду або відмову від проходження, з роз`ясненням самостійного права на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, водій наполягав «Хочу здесь все решить».

Таким чином, з долучених до матеріалів справи відеозаписів не вбачається відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, тоді як працівники поліції не забезпечили останньому проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу з підстав відсутності у них при ладу Драгер.

Зазначене свідчить про те, що не забезпечивши право водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з підстав, не залежних від волі останнього, працівники поліції не виконали вимоги вищевказаної Інструкції та передчасно склали протокол за п.2.5 ПДР за відмову від проходження огляду.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зважаючи на висловлене бажання водія пройти огляд на місці зупинки автомобіля, проведення якого не було забезпечено працівниками поліції у зв`язку з відсутністю у них приладу Драгер та недоведеність факту відмови від проходження огляду, апеляційний суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами не доводиться наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу та події адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

За вказаних обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Баранової Віталії Іванівни, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 травня 2024 року скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна