Справа № 461/8648/24 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В. В.
Провадження № 33/811/1771/24 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника Львівської митниці Зирянова О. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, з конфіскацією вилученого, згідно з протоколом №1260/20900/24 від 08.10.2024 року, товару.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил, у розмірі 184,78 гривень.

Відповідно до постанови суду, 08 жовтня 2024 року, близько 00 годин 36 хвилин, ОСОБА_1 на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 215 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прямував з Республіки Польща в Україну в якості водія, з приватної поїздки, через МАПП „Шегині Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля було виявлено товар, який, відповідно до ст. 376 МК України та Постанови Кабінету Міністрів України № 434 від 21.05.2012 року, обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме:

1. Віскі в скляних пляшках ємністю по 0,7 л. кожна з маркуванням на етикетці «THE MACALLAN HARMONY COLLECTION AMBER MEADOW» (44.2%), в кількості - 5 шт., загальною ємністю 3,5 л;

2. Ром в скляних пляшках ємністю по 0,7 л. кожна з маркуванням на етикетці «DON PAPA MASSKARA» (40%), в кількості - 2 шт., загальною ємністю 1,4 л;

3. Текіла в скляних пляшках ємністю по 0,7 л. кожна з маркуванням на етикетці «DONJULIO ANEJO» (38%), в кількості - 3 шт., загальною ємністю 2,1 л;

4. Віскі в скляних пляшках ємністю по 0,7 л. кожна з маркуванням на етикетці «GLENMORANGIE SIGNET» (46%), в кількості - 4 шт., загальною ємністю 2,8л;

5. Ром в скляних пляшках ємністю по 0,75 л. кожна з маркуванням на етикетці «RON ZACAPA XO» (40%), в кількості - 6 шт., загальною ємністю 4,5 л;

6. Віскі в скляних пляшках ємністю по 1 л. кожна з маркуванням на етикетці «GLENFIDDICH VAT 01» (40%), в кількості - 3 шт., загальною ємністю 3 л.

Товари, що не перевищували неоподатковувану норму для громадян, були пропущені на митну територію України. Даний товар переміщувався без приховування в салоні та багажному відділенні автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю «зелений коридор», тобто переміщував через митний кордон товар, переміщення якого через митний кордон України обмежено законодавством України відповідно до ст.376 МКУ.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 3 ст. 471 МК України.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити в частині призначеного стягнення у виді конфіскації товару та повернути йому товар, вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 25.11.2024 року. Не оспорюючи вини та фактичних обставин справи, зазначає, що суд першої інстанції, визначаючи міру стягнення, не врахував характеру вчиненого порушення та даних про його особу, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, та призначив надто суворе стягнення у виді штрафу з конфіскацією товару. Враховуючи наведене, вважає, що стягнення у виді штрафу без конфіскації товару буде достатнім заходом впливу на нього.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, думку представника Львівської митниці Зирянова О. Ю., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

З огляду на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 25.11.2024 року, а апеляційну скаргу подав 28.11.2024 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, що у апеляційній скарзі не оспорюється та перевірці судом апеляційної інстанції не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції врахував обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника.

Вважаю обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що з врахування особи правопорушника, який вину у вчиненому визнав, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, на нього слід накласти стягнення у виді штрафу в межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 471 МК України, з конфіскацією товарів, оскільки такі, відповідно до наведених вище нормативних актів, обмежені до переміщення через митний кордон України.

Покликання апелянта на те, що він раніше не притягався до адміністративної відповідальності, вважаю недостатньо вагомим для зміни виду адміністративного стягнення на менш суворий.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що санкція ч. 3 ст. 471 МК України передбачає накладення стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Відтак, накладення додаткового стягнення у виді конфіскації товарів, які є предметом порушення митних правил, відноситься до дискреційних повноваження судді та не суперечить вимогам закону.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті та з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, яке є необхідним та достатнім для його виправлення.

З огляду на це, вважаю, що постанова Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 530 МК України, ст. 294 КУпАП,

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В. Я.