ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1635/24 Справа № 201/2673/24 Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, старшого інспектора сектору з мобілізаційної та оборонної роботи Новокодацької районної адміністрації Дніпропетровської міської ради, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із постановою суду першої інстанції, 23.09.2022 року. ОСОБА_1 , перебуваючи в розташуванні військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , обіймаючи посаду начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , будучи військовою службовою особою, на яку покладено обов?язок, зокрема, організовувати і вести фінансове господарство полку, керувати працівниками фінансово служби та розподіляти між ними посадові обов?язки, забезпечувати контроль за витрачанням коштів, додержанням фінансової дисципліни посадовими особами полку, своєчасністю і повнотою відшкодування збитків, завданих державі внаслідок втрати, недостачі, крадіжки чи незаконного витрачання коштів і матеріальних цінностей, розглядати проекти укладених військовою частиною договорів та угод щодо їх законності, цін та розцінок, забезпеченості необхідними коштами, та візувати їх, діючи всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних та посадових обов?язків, а саме, в порушення приписів статей 9, 11, 16, 82, 83, 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 3.1.9., 3.2.21 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997р. № 300, п. 1.10 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оброни України від 22.07.2021р. № 104, функціональних обов?язків начальника фінансово-економічної служби, затверджених наказом командира військової частини НОМЕР_1 №33а від 20.04.2022р., узгодив укладення договору № 1051 з ТОВ «ВКФ «ЕЛКАР» щодо поставки обумовленого сторонами товару (запчастини для транспортних засобів) на суму 56345,02 грн, включаючи ПДВ у розмірі 9390,84 грн, що призвело до безпідставної сплати військовою частиною НОМЕР_1 суми ПДВ.

Дії ОСОБА_1 у цій частині кваліфіковані у постанові суду за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП за ознаками недбалого ставлення військової особи до військової служби, вчиненого в умовах особливого періоду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову суду змінити в частині призначеного стягнення та призначити йому стягнення у виді штрафу в розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму в розмірі 2465 (дві тисяч чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Обгрунтовуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що справу було розглянуто за його відсутності, про постанову йому стало відомо лише 06.06.2024 року з ЄДРСР.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова є незаконною та необгрунтованою в частині призначеного стягнення.

Зазначає, що судом не було враховано обставини правопорушення, особу правопорушника та пом`якшуючі обставини, оскільки ОСОБА_1 визнав свою винуватість та щиро розкаявся у вчиненому, при цьому не враховано, що станом на 23.09.2022 року редакція ч.2 ст.172-15 КУпАП передбачала мінімальну межі санкції виді штрафу у розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму в розмірі 2465 гривень.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 ; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, що він дізнався про постанову лише 06.06.2024 року, не спростовуються матеріалами справи. Крім того з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувався за відсутності ОСОБА_1 , відомості про отримання ним копії оскаржуваної постанови у межах строку її апеляційного оскарження відсутні, а тому є підстави для висновку, що вказаний строк був пропущений з поважної причини.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, доведеності вини ОСОБА_1 , правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку із чим оскаржувана постанова суду у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається. Разом із тим, апеляційні доводи щодо неправильного застосування судом закону про адміністративну відповідальність при застосуванні адміністративного стягнення є слушними.

Так, згідно із ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Як було встановлено судом першої інстанції, військове адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив 23.09.2022 року, перебуваючи в розташуванні військової частини НОМЕР_1 .

Станом на вказану дату редакція санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачала мінімальну її межу у виді штрафу у розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2465 гривень.

У подальшому Законом № 2839-IX від 13.12.2022 року до ч. 2 ст. 172-15 КУпАП були внесені зміни щодо посилення відповідальності, якими передбачено накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб. Цей Закон набав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 27 січня 2023 року, тобто вже після вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення.

Таким чином, за правилами ст. 8 КУпАП при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення підлягали застосуванню положення ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, які діяли на час вчинення адміністративного правопорушення, які передбачали накладення стягнення на посадових осіб у виді штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Не звернувши на це уваги, суд першої інстанції, приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді мінімального за розміром штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, невірно визначив його розмір у грошовому виразі, і така помилка підлягає виправленню у межах повноважень суду апеляційної інстанції.

За викладених обставин, постанова судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - змінити в частині накладення стягнення.

Вважати накладеним на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП у виді штрафу у розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2465 (дві тисяч чотириста шістдесят п`ять) гривень.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

Апеляційного суду А.А. Мазниця