Справа № 344/5643/24
Провадження № 33/4808/1132/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю адвоката Гунько О.Ю.,

розглянувши апеляційні скарги адвоката Гунько Олександра Юрійовича та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2024 року, якою залишено без розгляду заяву адвоката Михайлюка Назара Миколайовича про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2024 року залишено без розгляду заяву адвоката Михайлюка Н.М. про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одної тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто судовий збір.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишено без змін.

Адвокат Гунько О.Ю., що діє інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2024 року, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, справу передати до суду першої інстанції для розгляду по суті заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами, наводячи по змісту заяви конкретні обставини, які на його думку є нововиявленими.

Адвокат Гунько О.Ю. з`явився в судове засідання апеляційного суду. Йому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено. Просив задовольнити апеляційну скаргу.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавав, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, суд відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами не навівши підстави, за якими заява не підлягала до задоволення та не надаючи оцінки доводам заявника фактично дійшов висновку про неможливість розгляду такої заяви, оскільки таке не передбачено нормами КУпАП.

Вважаю, що з таким висновком суду неможливо погодитись.

Статтею 2 КУпАП передбачено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому стаття 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

У свою чергу, поняття «кримінальна процедура», що міститься у тексті ст. 4 Протоколу № 7, повинна тлумачитися у світлі загальних принципів, які стосуються відповідних понять «кримінальне обвинувачення» і «покарання» у статтях 6 і 7 ЄКПЛ відповідно («Хаарвіг проти Норвегії», 2007 р.; «Розенквіст проти Швеції», 2004 р.; «Ма нассон проти Швеції», 2003 р.; «Гектан проти Франції», 2002 р.; «Маліж проти Франції», 1998 р.; «Нільссон проти Швеції», 2005 р. та ін.). При застосуванні ст. 4 Протоколу № 7 важливим є те, що відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ існують три критерія, - «критерії Енгеля», які повинні враховуватися при визначенні того, було чи не було у справі висунуте «кримінальне обвинувачення». Першим критерієм є правова кваліфікація правопорушення відповідно до національного права, другим - сам характер правопорушення, а третім - ступінь суворості покарання, яке може бути застосоване до винної особи. Другий і третій критерії є альтернативними і не повинні обов`язково застосовуватися у сукупності. Це, однак, не виключає застосування кумулятивного підходу, коли окремий аналіз кожного критерію не дозволяє зробити однозначний висновок про існування кримінального обвинувачення.

Пункт 20 постанови від 30 серпня 2023 року, Великої Палати Верховного Суду, справа №208/712/19 передбачає, що за практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», а тому таким, що вимагає забезпечення всіх гарантій ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, доходжу висновку про те, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами підлягала до розгляду по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Відповідно до ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за виключними або нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за виключними або нововиявленими обставинами без задоволення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України, нововиявленими обставинами визнаються: інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

У справі №1-9/2004 від 26.02.2020 Верховний Суд дійшов наступних висновків: перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

- вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду й особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

- вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадження, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

- вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Таким чином, відповідно до норм КПК України, такі заяви підлягають до розгляду судом першої інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Суд першої інстанції залишив без розгляду заяву захисника, що не узгоджується з висновками ЄСПЛ та Верховного суду.

У рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року (абзац 4 підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини) зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (нормативно-правовий акт № 254к/96-ВР від 28 червня 1996 року, ст. 129 Конституції України).

Зі змісту цього рішення слідує, що у судах загальної юрисдикції законом встановлений такий порядок розгляду судових справ, за якими забезпечується апеляційне оскарження рішення суду.

Хоча КУпАП не передбачено скасування судового рішення з призначенням нового судового розгляду, така можливість передбачена нормами КПК України, які слід застосовувати в конкретному випадку, саме задля забезпечення доступу до суду, реалізації відповідної процедури, та можливості подальшого апеляційного оскарження висновків суду, які будуть надані за результатом розгляду заяви по суті, а саме чи є ці обставини нововиявленими, та чи впливають вони на попередні висновки суду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись аналогією закону, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає до задоволення, судове рішення підлягає до скасування, з призначенням нового судового розгляду по суті заяви про перегляд за нововиявленими обставинами в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 412, 415, 459, 467 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги адвоката Гунько Олександра Юрійовича та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 про залишення без розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло