ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1050/24 Справа № 187/378/24 Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В. О. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Костюченка М.С. на постанову судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залелія, Царичанського р-ну, Дніпропетровської області, працюючого на посаді в.о. директора КП «Петриківський комунсервіс» Петриківської селищної ради, паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 виданий Петриківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 18.08.1997, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративні правопорушення за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

за участю:

представника адвоката Костюченка М.С.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

прокурора Панібрата В.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави.

При обставинах, встановлених місцевим судом, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки директора КП «Петриківський комунсервіс» Петриківської селищної ради та будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не пізніше наступного робочого дня, а саме 19.03.2022 з моменту видання наказу № 13 від 18.03.2022 року «Про відзначення професійного свята Дня працівника житлово-комунального господарства»: За довголітню працю в системі житлово-комунального господарства за значний вклад в розвиток підприємства та професіоналізм видати матеріальну допомогу в розмірі 900,00 грн. своєму синові ОСОБА_2 , який працює на посаді інженера КП «Петриківський комунсервіс» Петриківської селищної ради, не повідомив у встановленому законом випадку та порядку ані Петриківську селищну раду ані Національне агентство з питань запобігання корупції про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, тобто не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

До того ж, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки директора КП «Петриківський комунсервіс» Петриківської селищної ради та будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме видав наказ №13 від 18.03.2022 «Про відзначення професійного свята Дня працівника житлово-комунального господарства»: За довголітню працю в системі житлово-комунального господарства за значний вклад в розвиток підприємства та професіоналізм видати матеріальну допомогу в розмірі 900,00 грн., своєму синові ОСОБА_2 , який працює на посаді інженера КП «Петриківський комунсервіс» Петриківської селищної ради, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто, прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В апеляційній скарзі адвокат Костюченка М.С. просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржена постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, вважає, що місцевий суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не врахував недостатність належних доказів у справі для притягнення особи до адміністративної відповідальності, підійшов формально до вивчення обставин справи, у зв`язку з чим ця постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що протоколи складені уповноваженою посадовою особою і те, що ця посадова особа діяла в межах повноважень. Крім того, відсутні також докази того, що долучені до матеріалів справ про адміністративні правопорушення докази, зазначені у ст. 251 КУпАП, зібрані посадовою особою національної поліції, яка не має право їх збирати. На підставі викладеного вважає, що складені протоколи є недопустимими доказами.

Зазначає, що поза увагою судді залишено ту обставину, що в усіх протоколах та під час судового розгляду не доведено наявність реального конфлікту інтересів в діях та бездіяльності ОСОБА_1 , а також прийняття ним рішень в умовах саме реального конфлікту інтересів. Вважає, сам факт наявності між посадовою особою юридичної особи публічного права родинних стосунків та їх роботу в одній установі не є порушенням вимог антикорупційного законодавства.

Звертає увагу, що у даній справі відсутні як події інкримінованих адміністративних правопорушень, так і їх складу в діях (бездіяльності) ОСОБА_1 .

Стверджує, що всі протоколи складені з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, чому в оскарженій постанові не надано оцінку, та моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання інформації про таке порушення, а не дата складання протоколів.

На подану представником апеляційну скаргу прокурор подав заперечення, в яких навів мотиви на спростування викладених у скарзі доводів та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши представника та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, які кожен окремо та разом підтримали в повному обсязі доводи, викладені в обґрунтування апеляційної скарги, та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти доводів та вимог апеляції, просив постанову судді суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 залишити без змін, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суддею суду першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови вказані вимоги були дотримані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протоколами про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією від 06 березня 2024 року за № 537 і № 538, складених уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП, якими зафіксовані обставини вчинення адміністративних правопорушень, що інкриміновані ОСОБА_1 , зокрема, копією наказу № 13 від 18.03.2022 року «Про відзначення професійного свята Дня працівника житлово-комунального господарства», відповідно до п. 1 якого вирішено видати матеріальну допомогу в розмірі 900,00 грн. працівникам, в тому числі, ОСОБА_2 ; листом НАЗК № 93-06/29175-23 від 30.11.2023 року згідно якого, в.о. обов`язки директора комунального підприємства «Петриківський комунсервіс» Петриківської селищної ради ОСОБА_1 не повідомляв та не звертався до НАЗК про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів в період з 08.04.2021 року по теперішній час; контрактом № 2 від 13.01.2021 року ОСОБА_1 з керівником об`єкту, що належить до комунальної власності Петриківської селищної ради; (т. 1 а.с. 34-36); наказом № 2 від 08.04.2021 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 на посаду інженера з 09.04.2021 року; копією актового запису про народження № 76 від 11.08.1983 відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де батьком вказаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; повідомленням ОСОБА_1 на адресу голови Петриківської селищної ради від 20.11.2023 року про наявність конфлікту інтересів відносно його сина, ОСОБА_2 , який працює на посаді інженера в КП «Петриківський комунсервіс» Петриківської селищної ради під час видачі наказів на виплату матеріальної допомоги; листом Петриківської селищної ради від 20.11.2023 відповідно до якого до Петриківської селищної ради 20.11.2023 року надійшло повідомлення від ОСОБА_1 , виконуючого обов`язки директора КП «Петриківський комунсервіс» Петриківської селищної ради про наявність конфлікту інтересів відносно його сина, ОСОБА_2 , який працює на посаді інженера в КП «Петриківський комунсервіс» Петриківської селищної ради під час видачі наказів на виплату матеріальної допомоги. За результатами розгляду вищезазначеного повідомлення було видане розпорядження селищного голови від 20.11.2023 року № 206-р «Про врегулювання конфлікту інтересів», яким застосовано здійснення зовнішнього контролю, як способу врегулювання конфлікту інтересів.

Сукупність вищевказаних доказів підтверджують факт неповідомлення ОСОБА_1 у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів щодо свого чина ОСОБА_2 , що в сукупності утворюють склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , при цьому переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведені у них, під час апеляційного перегляду не встановлено, сумнівів в їх достовірності у апеляційного суду не виникає.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи адвоката Костюченко М.С. про відсутність реального конфлікту інтересів не є обґрунтованими, були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції, у зв`язку з чим такі ствердження суд визнав безпідставними, оскільки дійшов виваженого висновку про те, що в даному випадку наявність реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 підтверджується приватним немайновим інтересом, зумовленим його родинними відносинами з ОСОБА_2 , який працює на посаді інженера КП «Петриківський комунсервіс» Петриківської селищної ради, та дискреційними повноваженнями з метою збільшення матеріального добробуту за рахунок матеріальної допомоги відносно його близької особи - сина.

З урахуванням неповідомленням особою, яка притягається до адміністративної відповідальності про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів станом до 20.11.2023 року, яка відповідно до п.п. 2-4 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язана була повідомити не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів, реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 в цьому адміністративному провадженні полягає в суперечності між його приватним інтересом, зумовленим тим, що інженер ОСОБА_2 є його близькою особою і його матеріальне становище та службові повноваження ОСОБА_1 , як виконуючого обов`язки директора комунального закладу, що впливають на об`єктивність та неупередженість під час прийняття рішення щодо встановлення премій, надбавок та доплат.

Дискреційний характер службових повноважень ОСОБА_1 при вирішенні питання щодо виплати матеріальної допомоги працівникам підприємства шляхом видання та підписання відповідного наказу, зумовлений можливістю тільки ним як керівником приймати остаточне рішення щодо встановлення такої матеріальної допомоги, що свідчить про наявність впливу вказаної суперечності на об`єктивність прийняття ним відповідних рішень. Тобто, встановлення матеріальної допомоги залежало від волевиявлення ОСОБА_1 .

Аналіз чинного антикорупційного законодавства України дає підстави для висновку про те, що для визначення реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об`єктивних компонентів, таких як: приватний інтерес; службове повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи, які в цьому провадженні вмотивовано встановлені.

А тому, вищенаведені доводи представника щодо відсутності реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 відносно його сина ОСОБА_2 , який перебуває у безпосередньому підпорядкуванні батька, не засновані на нормах антикорупційного законодавства, а тому є безпідставними.

Ствердження представника, що протоколи щодо ОСОБА_1 складені неуповноваженою посадовою особою, були предметом додаткової перевірки, за результатами якої не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, у зв`язку з чим є неспроможними з огляду на наступне.

Встановлено, що протоколи №№ 537, 538 від 06.03.2024 року щодо Можного за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП складені старшим оперуповноваженим в ОВС 6 відділу (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, капітаном поліції Гімбіцьким М.Ю..

Як вбачається зі змісту ст. 255 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, мають право складати уповноважені особи НАЗК та уповноважені особи Національної поліції України (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище).

З`ясовано, що відповідно до положення про Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 06.11.2019 року № 17, саме на це управління покладається реалізація повноважень Національної поліції України та Департаменту, зокрема, в частині протидії корупції серед посадових осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», вжиття заходів з метою виявлення корупційних правопорушень в правопорушень, пов`язаних з корупцією, та їх припинення відповідно до законодавства України.

Згідно з п.п. 23, 23 розділу Ш вищевказаного положення, Управління на території обслуговування відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі, мають право здійснювати збирання доказів про вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією; здійснювати складання в межах компетенції протоколів про правопорушення, пов`язані з корупцією, та направляти їх до суду в установленому законом порядку.

Листом за підписом т.в.о. заступника начальника Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Романова В. (вих. від 25.04.2024 року № 2323/55/103/03-2024) підтверджено, що відповідно до посадової інструкції старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 6-го відділу (протидії корупції) УСР в Дніпропетровській області капітана поліції Гамбицького М.Ю., останній має право здійснювати збирання доказів про вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією, здійснювати складання в межах компетенції протоколів про правопорушення, пов`язані з корупцією, та направлення їх до суду в установленому законодавством порядку.

А тому, оскільки вищезазначена посадова особа під час збирання доказів про вчинення ОСОБА_1 правопорушень, пов`язаних з корупцією, складання щодо нього в межах компетенції протоколів про адміністративні правопорушення, діяла лише на підставі, в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, підстав для висновку про те, що складені протоколи є недопустимими доказами відсутні.

Стосовно моменту виявлення адміністративного правопорушення, на що звертає увагу представник, то фактичним моментом виявлення правопорушень, передбачених ст. 172-7 КУпАП, слід вважати дату з`ясування всіх необхідних даних, необхідних для того, щоб встановити всі необхідні ознаки складів правопорушень, передбачених у вищевказаній нормі, що і є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, фактичними моментами виявлення вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, що передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП слід вважати дату зібрання всіх доказів та складання адміністративних протоколів, а саме 06.03.2024 року. Відтак, строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судом першої інстанції порушено не було.

Таким чином, доводи представника про те, що докази, що містяться в матеріалах справи, є неналежними і недопустимими, а тому не можуть бути покладеними в обґрунтування підстав притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, є хибними та необґрунтованими, у зв`язку з чим висновок судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складів, пов`язаних з корупцією адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим.

Отже, місцевий суд належним чином мотивувавши свої висновки, правильно встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП підлягають з`ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З огляду на разом вищенаведене, підстав для скасування оскарженої постанови судді не вбачаю, у зв`язку з чим апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Костюченка М.С. слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Костюченка М.С., залишити без задоволення.

Постанову судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко