Апеляційне провадження № 33/824/3295/2024
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №335202 17.06.2023 року в 00.20 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. Покровській, 6 в с. Білогородка Бучанського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчили: різкий запах алкоголю з рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, відмова зафіксована на відео технічними засобами. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.04.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року і закрити провадження у справі.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Ст.266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З наведеного вбачається, що доказом вчинення адміністративного правопорушення з даного приводу має бути відеозапис, а в разі неможливості застосування технічних засобів - присутність двох свідків.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, при цьому в протоколі зазначено, що до нього додається відео пояснення.

У матеріалах справи міститься компакт-диск з відеозаписом, який жодним чином не пов`язаний з обставинами, які мають будь-яке відношення до огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Також матеріали справи містять пояснення двох осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підписали бланки пояснення, згідно з яких в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Фактично це єдині докази, які містяться в матеріалах справи на підтвердження вини ОСОБА_1 .

В ході розгляду справи ОСОБА_1 категорично заперечував факт заявлення йому вимоги про проходження огляду та відмову від такого огляду.

До апеляційного суду були представлені пояснення ОСОБА_2 стосовно обставин подій, мова про які йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з наданими поясненнями ОСОБА_2 повідомив, що 17.06.20223 року працював в громадському формуванні «Громадський захист», до функцій якого входить охорона громадського порядку, в тому числі допомога працівникам поліції в охороні громадського порядку. Зазначає, що за домовленістю з органами поліції на регулярній основі вони залучалися поліцейськими при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, в тому числі за ст.130 КУпАП у якості понятих, тобто вони є «черговими понятими органів поліції».

Того дня під час чергування вночі поліцейські викликали його та ОСОБА_3 для того, щоб бути свідками при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Вони прибули на вул. Покровську в с. Білогородка, де вже були готові документи (протокол, пояснення на бланках), на яких вони поставили свої підписи (поліцейські при них лише внесли їхні паспортні дані до документів) і поїхали. Процедура носила суто формальний характер.

Зазначає, що не чув, щоб працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а також не чув його відмови від проходження вказаного огляду.

Вищевказане пояснення спростовує той єдиний доказ, який Національною поліцією було надано до матеріалів справи на підтвердження обставин, викладених в протоколі.

Судові засідання по справі в апеляційні інстанції були призначені на 08.08.2024 року, 05.09.2024 року та 26.09.2024 року.

На кожне засідання суд викликав представника підрозділу Національної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, з метою надання можливості спростування позиції апелянта та доведення обставин справи, зважаючи на принцип змагальності, однак жодного разу представник поліції до суду не з`явився та жодних контрдоказів до позиції апелянта не надавав.

За таких умов суд, констатує факт відсутності належного доведення поза розумним сумнівом складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.04.2024 року має бути скасована, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , скасувати.

Провадження закрити.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба