КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 381/531/24

номер провадження: 33/824/2415/2024

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ничик Аліни Валеріївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та відповідно до ст.36 КУпАП накладено на нього остаточне адміністративне стягнення шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Фастівського місьрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року та провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протокол про адміністративне правопорушення є не належним доказом про винність особи та за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, якщо протокол було складено без порушень, у відповідності до чинного законодавства передбаченого ст.256 КУпАП.

Вказує, що направлення є недопустимим доказом, оскільки його не було вручено особі, та не зазначено медичного закладу куди особу направляють. Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується поліцейським не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення. В даному випадку з відеозапису не вбачається, що поліцейський вручав особі письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.

Зазначає, що рапорт працівника поліції не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, як і відеозапис, оскільки відеофіксування події повинно проводитися з моменту зупинки транспортного засобу та до кінця розгляду справи поліцейськими. Однак поліцейськими таких дій проведено не було.

Також вказує, що на відео не підтверджено факт керування ним транспортним засобом в момент прибуття працівників поліції, а також конкретної відмови від проходження огляду за допомогою приладу алкотестера «Драгер».

Крім того, зазначає, що посилання працівників поліції у рапорті та в суді першої інстанції на те, що саме ОСОБА_1 був за кермом, не знайшли свого підтвердження, оскільки поліція прибула на місце ДТП після пригоди. Однак, суддя першої інстанції на вказане увагу не звернув та дійшов помилкового висновку про керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ничик А.В., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Пунктом 12.1 ПДР обумовлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 12.3 ПДР встановлено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а також від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за порушення ПДР, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів і є правильним.

Так, винуватість ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.5 ПДР та пунктів 12.1 та 12.3 ПДР за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується наявними у справі доказами, а саме даними, які містять:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №198495, яким встановлено, що 25 січня 2024 року о 21 год 45 хв. по вул. Соборній у місті Фастів, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості та не врахував зміни дорожньої обстановки, допустив наїзд на дерево, що призвело до пошкодження автомобіля, чим порушив вимоги п.п.12.1 та 12.3 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП (а.с.1);

- схема місця дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) від 25 січня 2024 року (а.с.2);

- рапорт старшого інспектора чергового Фастівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, з якого слідує, що 25 січня 2024 року о 21 год 50 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25 січня 2024 року о 21 год 49 хв. за адресою: місто Фастів, вул.Невідома, щойно біля зерносушилки елеватора навпроти заводу автомобіль мітсубісі макувального кольору в`їхав у деревину. Попередньо в автомобілі двоє військових у формі. Потерпілі зі слів відсутні. Швидка медична допомога не потрібна. Заявниця з місця поїхала. Номерів авто не знає (а.с.3);

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №276570, з якого слідує, що 25 січня 2024 року о 21 год 45 хв. у місті Фастів по вул.Соборна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду як на місці, так і в медичному закладі, відмовився проходити на стан алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано на нагрудну боді камеру №4534. Чим порушив вимоги 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.12);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 січня 2024 року (а.с.13);

- рапорт інспектора ВРПП Фастівського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Руслана Ніколаєнка, з якого слідує, що 25 січня 2024 року під час того коли він та інспектор ВРПП майор поліції Кравченко В.С. перебували на добовому чергуванні надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що в місті Фастові біля зерносушки автомобіль мітсубісі в`їхав в деревину, ДТП. Прибувши на місце події ними було встановлено автомобіль «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 . За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти медичний огляд в ЦРЛ або за допомогою приладу «Алкотест 6810» «Драгер», останній відмовився. Відносно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.14);

- відеозаписи з нагрудної камери поліцейського (а.с.15).

Апеляційний суд враховує, що вказані вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №198495 від 25 січня 2024 року та протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №276570 від 25 січня 2024 року, підписані працівниками поліції, які їх склали, та ОСОБА_1 . Працівниками поліції були роз`яснені ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і ці обставини не зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, не заслуговують на увагу, виходячи з такого.

З дослідженого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що на місці події після повідомлення працівниками поліції про оформлення ДТП, ОСОБА_1 заперечував його наявність, оскільки потерпілі відсутні. На відеозаписі о 21 год 59 хв. працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на місці події за допомогою газоаналізатора «Драгер» або проїхати в лікарню, на що ОСОБА_1 сказав, що їдемо в лікарню. В подальшому о 22 год 34 хв., коли працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, він повідомив, що йому все це не потрібно та вказав на іншого водія. Також з відеозапису вбачається, що о 22 год 42 хв., оскільки ОСОБА_1 уже не виявляв бажання їхати до лікаря, працівником поліції знову повідомлено, що ОСОБА_1 може продути драгер або проїхати до лікарні, на що він відмовився.

З метою перевірки вищевказаних обставин, 24 травня 2024 року апеляційним судом в судовому засіданні було задоволено клопотання адвоката Ничик А.В. про виклик поліцейських, а саме, інспектора ВРПП Фастівського РУП майора поліції Кравченка В.С. та інспектора ВРПП Фастівського РУП старшого лейтенанта поліції Ніколаєнка Р.В., для надання пояснень з приводу обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень.

Проте інспектор ВРПП Фастівського РУП майор поліції Кравченко В.С. та інспектор ВРПП Фастівського РУП старшого лейтенант поліції Ніколаєнко Р.В., будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 21 травня 2024 року не з`явилися.

З урахуванням думки ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ничик А.В., які не заперечували проти продовження розгляду справи у відсутності інспектора ВРПП Фастівського РУП майора поліції Кравченка В.С. та інспектора ВРПП Фастівського РУП старшого лейтенанта поліції Ніколаєнка Р.В., суд апеляційної інстанції ухвалив продовжити розгляд справи за наявними у матеріалах справи документами.

Крім того, за клопотання захисника апеляційним судом надіслано запит до Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з проханням повідомити чи притягувався ОСОБА_1 25 січня 2024 року до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП та чи складалась щодо нього постанова від 25 січня 2024 року.

У відповідь на вказаний запит Фастівське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області повідомило, що відносно ОСОБА_1 25 січня 2024 року складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності БАД №999843 за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн 00 коп., який був ним сплачений 29 січня 2024 року. До відповіді долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №999843 від 25 січня 2024 року.

З вказаної копії постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №999843 від 25 січня 2024 року слідує, що ОСОБА_1 25 січня 2024 року о 22 год 45 хв. в місті Фастів по вул.Соборній керував транспортним засобом «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не пред`явив у спосіб для прочитання та фіксування посвідчення водія на право керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1 а) ПДР. При цьому, не мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.2.1 б) ПДР. Цими діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року вбачається, що у суді першої інстанції інспектор ВРПП Фастівського РУП старший лейтенант поліції Ніколаєнко Р.В., який здійснював оформлення ДТП за участю ОСОБА_1 , повідомив, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 ., який погоджувався з цим на місці події. Потім ОСОБА_1 змінив свою позицію та показав, що інша особа керувала автомобілем, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції правильно відхилив покази свідка ОСОБА_3 , який був допитаний у суді першої інстанції, про те, що він був присутній під час ДТП та те, що за кермом була інша особа, а не ОСОБА_1 , оскільки у матеріалах справи відсутні докази присутності свідка ОСОБА_3 під час ДТП. При цьому, в протоколах про адміністративні правопорушення, які складені відносно ОСОБА_1 та долучених до них матеріалах, ОСОБА_3 не вказано свідком правопорушення. Разом з тим, положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395, передбачено, що при оформлені протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху долучаються письмові пояснення свідків правопорушення, у разі їх наявності. Також свідками підписується протокол про адміністративне правопорушення.

Посилання захисника на те, що суддя першої інстанції не врахував того, що у автомобілі «Nissan» кермо знаходиться з правої сторони, не заслуговує на увагу, оскільки вказана обставина не спростовує наведені вище докази, які підтверджують те, що саме ОСОБА_1 був за кермом вказаного автомобіля та погоджувався з цим на місці події, а в подальшому він змінив свою позицію та заперечував даний факт, що свідчить про те, що він намагався уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

З наведених вище підстав, апеляційний суд критично оцінює заперечення ОСОБА_1 щодо факту керування ним транспортним засобом 25 січня 2024 року, оскільки про факт керування автомобілем іншою особою ОСОБА_1 відразу не повідомляв, а повідомив лише за спливом більш як пів години з моменту прибуття працівників поліції. Також ОСОБА_1 сплатив штраф, накладений на нього постановою від 25 січня 2024 року БАД №999843 за ч.1 ст.126 КУпАП, чим фактично підтвердив, що саме він керував транспортним засобом. Тому апеляційний суд вважає його заперечення маніпулятивними та спрямованими на бажання уникнути ним відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що з відеозапису не вбачається, що поліцейський вручав особі письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, то вони відхиляються апеляційним судом, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно п.6 вказаного Порядку від 17 грудня 2008 року №1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а згідно п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні положення містить п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, наведені нормативні документи не передбачають видачу направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння особі, яка відмовилась від проходження огляду, як на місці, так і в закладі охорони здоров`я, що має місце в даній справі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на відеозаписі відсутня конкретна відмова ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою приладу алкотестер «Драгер», апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки, як встановлено вище, на відеозаписі о 21 год 59 хв. працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на місці події за допомогою газоаналізатора «Драгер» або проїхати в лікарню, на що ОСОБА_1 сказав, що їдемо в лікарню. В подальшому о 22 год 34 хв., коли працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, він повідомив, що йому все це не потрібно та вказав на іншого водія. Також з відеозапису вбачається, що о 22 год 42 хв., оскільки ОСОБА_1 уже не виявляв бажання їхати до лікаря, працівником поліції знову повідомлено, що ОСОБА_1 може продути драгер або проїхати до лікарні, на що він відмовився.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, оскільки відео фіксування події повинно проводитися з моменту зупинки транспортного засобу та до кінця розгляду справи поліцейськими, однак поліцейськими не було проведено таких дій, то вони не є підставою для скасування оскаржуваної постанови судді першої інстанції, оскільки в наданих відеозаписах відображені події, які відбувалися 25 січня 2024 року за участю ОСОБА_1 та є достатніми для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, заявником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Отже, оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 та його захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов