Справа № 462/9594/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

19.12.2024 о 02:50 год під час первірки документів у пасажирів потягу №716 «Київ-Львів-Перемишль» на території Залізничного району м. Львова за адресою: м. Львів, вул. Двірцева, 1, у вагоні №5 було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 07.10.2019, відносно якого спрацювала БД «Ризик-Перетин» та виявлено відсутність відомостей в БД ПТК АПК «Гарт-1» щодо виїзду з території України. Під час проведення співбесіди даний громадянин пояснив, що здійснив перетин державного кордону поза пунктами пропуску 16.12.2024 в Закарпатській області. Даний громадянин своїми діями порущив вимоги ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України, в`їзду в Україну громадянами України», ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що свою вину визнає повністю.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Факт вчинення адміністративного правопорушення стверджується матеріалами адміністративної справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 240413 від 19.12.2024, рапортами від 19.12.2024, копіями паспортів, довідкою від 19.12.2024.

Враховуючи наведене, приходжу до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 суду не надано.

З врахуванням даних про особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути ізОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч.2 ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Постигач О.Б.