Справа № 755/4297/24
Провадження №: 3/755/1991/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Федосєєв С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130, КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 730293 від 20.02.2024 ОСОБА_1 , 20.02.2024 року, о 19 год 45 хв, в м. Києві по проспекту Броварському, керував транспортним засобом марки «KIA SPORTAGE», д.н.з НОМЕР_1 , під час об`їзду перешкоди, не врахував дорожньої обстановки не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засобі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Своїми діями порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія ААД № 730294 від 20.02.2024 ОСОБА_1 , 20.02.2024 року, о 18 год 05 хв, керував транспортним засобом марки «KIA», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився. Чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні правопорушень передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, пояснив, що 20.02.2024 у вечірній час повертаючись додому, попросив свого товариша ОСОБА_2 сісти за кермо свого автомобіля «KIA SPORTAGE», д.н.з НОМЕР_1 , оскільки сам перед цим вживав алкоголь, а сам сів поряд на пасажирське сидіння. В подальшому ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом по проспекту Броварський в м. Києві, об`їжджаючи перешкоду зачепив транспортний засіб «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_2 . Чекаючи працівників поліції, ОСОБА_2 хвилювався, що у нього можуть виникнуть проблеми на роботі, так як його можуть позбавити права керування і він втратить роботу, тому коли приїхали працівника поліції то він - ОСОБА_3 вирішив сказати, що за кермом перебував він. Потім, коли ОСОБА_2 зателефонував до свого керівництва, і повідомив про ДТП, сказали, що не буде проблем з роботою, щоб складали на нього протокол. Після чого він ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомили працівникам поліції, що ОСОБА_2 був за кермом, але працівники поліції сказали, що протокол вже почали складати на нього, переписувати протокол не будуть, а хто саме керував транспортним засобом нехай з`ясовує суд при розгляді справи. Хоча він та ОСОБА_2 неодноразово казали працівникам поліції, що ОСОБА_1 не перебував за кермом, але поліцейські сказали, що змінювати нічого не будуть. Так, доводячи свою впевненість у відсутності факту керування ним транспортним засобом та стверджуючи, що ним керував ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Під час ознайомлення з протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП в поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що не він перебував за кермом, а коли почав писати про це в протоколі, то працівник поліції вирвав у нього з рук протокол та не дав дописати пояснення, сказавши, що в суді все буду пояснювати. Просить провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1ст. 130 та ст. 124 КУпАП, відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначив, що відсутня об`єктивна сторона вчинення правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки він не керував транспортним засобом, а просто знаходився у ньому на пасажирському сидінні. Факт перебування особи, у стані будь-якого сп`яніння, у транспортному засобі сам по собі не є правопорушенням, оскільки не порушує жодних норм законодавства.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , надані у судовому засіданні узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 . Свідок пояснив, що саме він перебуваючи за кермом автомобіля «KIA», д.н.з НОМЕР_1 , 20.02.24 у вечірній час під час об`їзду перешкоди, не врахував дорожньої обстановки не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 . Так як він працює в міжнародній компанії та перебуває на іспитовому строці, то перелякався, що через ДТП за його участю може втратити робоче місце. Відразу після ДТП намагався зателефонувати до керівництва та повідомити про подію. В цей час ОСОБА_1 спілкуючись із поліцейськими намагався переконати, що із іншим учасником ДТП вирішить всі фінансові питання, щоб не складати протокол та сказав, що він був за кермом. Коли владнали всі питання із водієм автомобіля «Рено», вони підійшли до поліцейських та повідомили, що за кермом був він - ОСОБА_2 . Це викликало бурхливу реакцію з боку поліцейського, так як він вже розпочав писати протокол на ОСОБА_1 . Ніякі доводи поліцейські не хотіли слухати і навіть не слухали водія автомобіля «Рено». Вони твердили одне: «Будете доказувати в суді».

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка дослідивши матеріали, суд дійшов до наступного:

відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні по справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») no. 16437/04 ECHR 14.02.2008 у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Відповідно дост. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з уставленою практикою Верховного Суду сам факт складання протоколу не може бути достатнім доказом правомірності притягнення цієї особи до відповідальності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, буде неповним і поверхневим, якщо не дослідити його в усіх аспектах.

У судовому засіданні, особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Крім того, суд бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , які узгоджуються з поясненнями ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Також в судовому засіданні було досліджено відеозапис з нагрудної відеозапис з боді-камери № 472252, № 473851, на якому зафіксовані лише перемовини між працівниками поліції та іншими особами протягом тривалого часу. Жодного підтвердження особи, яка керувала транспортним засобом не зафіксовано, отже з даного відеозапису не можливо встановити хто саме керував транспортним засобом, оскільки транспортний засіб, не був зупинений працівниками патрульної служби, а на час іх прибуття знаходився в нерухомому стані.

Адміністративний матеріал не містить беззаперечних доказів того, що 20.02.2024 року, о 18 год 05 хв, ОСОБА_1 , дійсно керував транспортним засобом марки «KIA», д.н.з НОМЕР_1 . Відео-з боді камери, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, не містить фіксації керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Свідок, допитаний в судовому засіданні, спростував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобам. Крім того, свідок ОСОБА_2 стверджував, що саме він керував транспортним засобом, а не ОСОБА_1 . Будь-яких інших беззаперечних доказів на підтвердження керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 суду не надано.

Працівники поліції не вжили дієвих заходів для встановлення особи, яка керувала транспортним засобом. Самі протоколи про адміністративні правопорушення не містять даних щодо свідків події, яка відбулася 20.02.2024, ні пояснень правопорушника, ні пояснень потерпілої сторони. Протоколи про адміністративні правопорушення не можуть бути визнаними належними доказами по даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у них обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликати сумніви у суду.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій вст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 3ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» у випадках, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не строєною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на вищевикладене, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не доведена поза розумним сумнівом, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи тлумачяться судом на його користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , 07.01.1984, за ст. 124 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: