Справа №583/4170/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 33/816/986/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 583/4170/24 за апеляційною скаргою захисника БІЛИК Р. О. на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.08.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник БІЛИК Р. О. просить скасувати постанову судді, а провадження в справі закрити через відсутність складу правопорушення, оскільки відсутні докази вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, у справі відсутні пояснення останнього, який алкогольних напоїв не вживав, від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, протокол про військове правопорушення ОСОБА_2 підписувати відмовився. Крім того, посилання здійснено на недійсний паспорт ОСОБА_2 , виданий 09.08.1996, тоді як 02.10.2020 ОСОБА_2 виданий інший паспорт. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки він пропущений з поважних причин.

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.08.2024 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на рахунок держави в сумі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 15.08.2024 о 22:00 в умовах особливого періоду, приступив до виконання службових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у в/ч.

Будучи неодноразово повідомленими про час і місце апеляційного розгляду у встановлений законом спосіб, ОСОБА_2 та його захисник Білик Р. О. в судове засідання не з`явились, будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду справи до суду апеляційної інстанції не подавали, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність сторін провадження, оскільки це не суперечить вимогам ст. 269, 271 і 294 КУпАП і судовій практиці ЄСПЛ, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «…не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання; Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець…» (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany); «…заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання…» (рішення від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S. A. v. Spain); «…обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції…» (рішення від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України»); «…саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні…» (рішення від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», від 18.10.2007 у справі «Коновалов проти України»).

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Одним з аспектів гарантії справедливого судочинства є доступ до суду; рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк; заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування; це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).

ОСОБА_2 не був присутній під час ухвалення суддею суду першої інстанції рішення, проходить військову службу, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, так як цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії А7167 № 30/2024 від 16.08.2024, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що солдат ОСОБА_2 в умовах воєнного стану, виконував обов`язки військової служби з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду відмовився, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

- актом № 16/8/24 про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння від 15.08.2024, згідно якого військовослужбовець ОСОБА_2 відмовився від вибуття до закладу охорони здоров`я та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмовився від підписання відповідних документів, що здійснено у присутності двох свідків (а. с. 5);

- письмовими поясненнями солдатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 16.08.2022, згідно яких ними було виявлено військовослужбовця ОСОБА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема останній хитався, падав, виражався нецензурною лайкою та в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду (а. с. 9,10).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, оскільки ці пояснення відповідають вимогам ч. 1 ст. 251 КУпАП, містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується між собою.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП настає, зокрема, за відмову військовослужбовців від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами) в Україні введено воєнний стан, який був продовжений відповідними Указами Президента України і продовжував діяти на момент вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Статтею 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень, а згідно ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що складений відносно ОСОБА_2 протокол має ряд недоліків не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки протокол відповідає приписам «Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої наказом МОУ від 23.10.2021 № 329, якими встановлений механізм складання протоколів про адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців ЗСУ, а додатком 1 до вказаної Інструкції затверджено форму протоколу про військове адміністративне правопорушення КУпАП.

Згідно п. 4 Розділу II Інструкції у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Наявний у справі протокол про військове адміністративне правопорушення серії А7167 № 30/2024 від 16.08.2024 ґрунтується на вимогах закону, а саме він складений уповноваженою на те особою, суть правопорушення відповідає диспозиції ч. 1 ст. 172-20 і ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, істотних недоліків, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом апеляційним судом не встановлено.

Твердження апеляційної скарги про те, що протокол містить недостовірні відомості, так як ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння не перебував і від проходження огляду не відмовлявся, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і суперечать наведеним вище доказам.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім іншого, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Послідовність викладення в диспозиціях правових норм наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання. При цьому невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою ВСП у ЗСУ, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення. При цьому суддя суду першої інстанції в повній мірі дотримався також і приписів ст. 30, 33 КУпАП, призначивши стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП з урахуванням всіх обставин справи і особи порушника.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити захиснику БІЛИК Р. О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.08.2024.

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.08.2024 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника БІЛИК Р. О. на цю постанову судді без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов