Постанова

Іменем України

24 червня 2024 року

м. Київ

провадження №33/824/3377/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

за участю ОСОБА_1 та його захисника Трутнєва Сергія Валерійовича

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Трутнєва Сергія Валерійовича

на постанову Святошинського районного суду м. Києва

в складі судді Новика В. П.

від 29 травня 2024 року

у справі №759/5976/24 Святошинського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою військової частини НОМЕР_1

У С Т А Н О В И В:

08 березня 2024 року старшим лейтенантом поліції Новицьким Ю. Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №862785 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 08.08.2024, о 00 год. 03 хв., на просп. Академіка Палладіна, 13/1, в м. Києві, керував транспортним засобом «BMW 7», н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння.

В протоколі зазначено, що водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - Трутнєв С. В. подав один примірник апеляційної скарги на електронну адресу місцевого суду та на поштову адресу місцевого суду другий примірник скарги. Отже фактично захисником ОСОБА_1 - Трутнєвим С. В. подана одна апеляційна скарга різними способами у межах строку апеляційного оскарження.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - Трутнєв С. В. посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є помилковим, оскільки з відеозапису вбачається відсутність ознак наркотичного сп`яніння, про які зазначено у протоколі, що вказує на формальне складання протоколу поліцейськими та перебування ОСОБА_1 у тверезому стані.

Зазначив, що огляд на стан сп`яніння проводився без технічних засобів та полягав у наданні водієві вказівок на виконання певних рухів та дій, що є порушенням ст. 266 КУпАП. Поліцейський не повідомив водія про виявлення ознак, а одразу поставив вимогу водієві проїхати до лікаря нарколога.

Вказував, що місцевий суд не звернув уваги, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом призведе до неможливості виконання ним обов`язків військової служби.

Додав, що ОСОБА_1 відмовився від усього не бажаючи приймати участь, на його думку, у протиправних процедурах поліцейських, адже він бачив, що поліцейські мають намір скласти протокол відносно нього.

Вважав, що відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно у випадку дотримання встановленої законом процедури огляду.

Зазначив, що висловлену поліцейським вимогу пройти огляд у лікаря нарколога не можна ототожнювати з вимогою пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Додав, що місцевий суд хибно витлумачив норми профільної інструкції, та спотворив визначення відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння всупереч методу «чесного читання».

Вказав, що суд також не врахував, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який виконував обов`язки військової служби у момент його зупинки.

Вважав, що суд безпідставно відхилив його посилання на висновок від 13.03.2024, за результатами огляду, який проведено протягом 2 годин після зупинки автомобіля та згідно з яким ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2024 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні 24.06.2024 ОСОБА_1 та його представник Трутнєв С. В. надали пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити з підстав наведених в ній.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Трутнєва С. В., вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 повністю доведена у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП, належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №862785 від 08.03.2024; направленням на огляд водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», копією постанови серії ЕНА №161134 від 08.03.2024 за порушення ОСОБА_1 , передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП та відеозаписом з бодікамери поліцейського, яким зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Скаржник помилково вважає, що судом неповно встановлено обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи та визнано його винним за наявності висновку лікаря Ніжинської А. В. , що підтверджують факт перебування його у тверезому стані і це свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду, з огляду на наступне.

Пунктом 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки наркотичного сп`яніння.

Згідно з п. 12 розділу 2 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому, обставини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, можуть фіксуватися технічними засобами відео фіксації.

Отже, з аналізу положень п. 12 розділу 2 та п. 2 Розділу 3 Інструкції вбачається, що у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Крім того, з положень вищенаведених норм законодавства вбачається обов`язок водія пройти такий огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Таким чином, у даній справі підлягає встановленню факт, що така вимога поліцейського була законною відносно ОСОБА_1 , а також факт відмови останнього від виконання такої вимоги, тобто відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, та може бути зафіксована технічними засобами відео фіксації.

З вищенаведеного вбачається, що положення Інструкції пов`язують обов`язок водія пройти огляд на вимогу поліцейського саме з наявністю підстав у поліцейського вважати, що водій знаходиться у стані сп`яніння.

Отже, при виявленні ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 у поліцейського виникла законна вимога до останнього щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а у водія ОСОБА_1 виник обов`язок пройти такий огляд, невиконання якого є порушенням п. 2.5 ПДР України.

Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України з фіксацією події технічними засобами відеозапису.

Отже, у справі, що переглядається встановленню підлягають факти керування ОСОБА_1 автомобілем а також, з урахуванням доводів апеляційної скарги перевірці підлягає факт відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Як вже вказувалося вище, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №862785 від 08.03.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , 08.08.2024, о 00 год. 03 хв., на просп. Академіка Палладіна, 13/1, в м. Києві, керував транспортним засобом «BMW 7», н. з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку (а. с. 2).

З копії постанови серії ЕНА №1611134 від 08.03.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , 08.08.2024, о 00 год. 03 хв., на просп. Академіка Палладіна, 13/1, в м. Києві, керував транспортним засобом «BMW 7», з номерним знаком НОМЕР_3 , який не належить даному транспортному засобу, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП(а. с. 4).

З направлення на огляд водія ОСОБА_1 до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» вбачається, що у останнього виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці, які не реагують на світло. Огляд на стан наркотичного сп`яніння не проводився (а. с. 5).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що події, відображені у протоколі серії ААД №862785 від 08.03.2024, відбувалися під час дії воєнного стану у комендантську годину. Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Як на перевірку доводів скаржника, судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з бодікамери поліцейського, що містяться на СД-диску (а. с. 8), щодо яких суд зазначає наступне.

Відеозаписом зафіксовано, що у комендантську годину, поліцейський зупинив автомобіль «BMW 7», з номерними знаками ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням останнім комендантської години, також поліцейський роз`яснив циклограму світлофора. Також поліцейський попросив надати документи на автомобіль та водійське посвідчення, однак ОСОБА_1 надав лише військовий квиток та почав сперечатися з поліцейськими щодо належності автомобіля до військової частини. Поліцейські попросили надати відповідні документи реєстрації автомобіля за військовою частиною, на що ОСОБА_1 повідомив, що автомобіль командира, а він виконує завдання, однак на вимогу поліцейських надати відповідне розпорядження водій не надав документів. У ході спілкування у поліцейського виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані наркотичного сп`яніння через наявні у нього ознаки такого. Після чого поліцейський перевірив ознаки такого сп`яніння та для подальшої перевірки та встановлення обставин підтвердження чи спростування перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, поставив вимогу останньому пройти огляд на стан сп`яніння. На вимогу поліцейського в установленому законом порядку пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога ОСОБА_1 категорично відмовився, зазначивши на 18 хв. 18 сек. відео, що відмовляється від усього та нікуди не поїде, тобто висловив вербальну відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога у закладі охорони здоров`я. В подальшому зафіксовано процедуру складання протоколу.

При цьому, зазначені вище протокол, направлення, постанова серії ЕНА №161134 від 08.03.2024 та відеозапис є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протокол серії ААД №862785 відносно ОСОБА_1 складено за порушення п. 2.5 ПДР, тобто за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто у даній справі не підлягають встановленню та перевірці обставини перебування у стані наркотичного сп`яніння, оскільки такі обставини перевіряються судом у випадку порушення водієм п. 2.9.а ПДР України, в той час як у даній справі протокол складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, і перевірці підлягає саме обставина відмови від проходження огляду, що є порушенням п. 2.5 ПДР, за що і складено протокол відносно ОСОБА_1 .

З цих же підстав апеляційний суд не приймає до уваги доводи скаржника щодо відсутності у нього ознак наркотичного сп`яніння, оскільки за обставин відмови від законної вимоги щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння перевірці підлягає факт саме порушення водієм п 2.5 ПДР, а не факт перебування у такому стані.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина ОСОБА_4 в порушенні п. 2.5 ПДР України доведена наявними в матеріалах справи доказів в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №862785 від 08.03.2024; направленням на огляд водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», копією постанови серії ЕНА №161134 від 08.03.2024 за порушення ОСОБА_1 , передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП та відеозаписом з бодікамери поліцейського, яким зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, що наявний в матеріалах справи висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», яким у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Дійсно, матеріали справи містять висновок КП «КМНКЛ «Соціотерапія» №961233 від 13.03.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до КП «КМНКЛ «Соціотерапія» в порядку самозвернення, згідно заяви та був оглянутий лікарем 08.03.2024, о 01 год. 50 хв., та за результатами огляду не виявлено ознак сп`яніння у громадянина ОСОБА_1 (а. с. 15).

Разом з тим, з урахуванням положень ч. 4 ст. 266 КУпАП, законом не передбачено проходження огляду у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду в порядку самозвернення, оскільки такий огляд проводиться на вимогу та в присутності поліцейського.

Відтак, суд першої інстанції вірно дійшов обґрунтованого висновку про те, що висновок КП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 13.03.2024 не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто порушення останнім п. 2.5 ПДР України.

Доводи скаржника, що стосуються порушення процедури огляду правового значення у даній справі не мають, оскільки перевірці підлягали обставини відмови від проходження огляду, а не дотримання законності під час процедури огляду, як помилково вважає скаржник.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху. Відтак п. 2.5 ПДР відомий ОСОБА_1 , як і відомий установлений законом порядок проходження огляду на стан сп`яніння, та наслідки відмови від виконання обов`язку щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Оскільки водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме у лікаря нарколога у закладі охорони здоров`я, що підтверджено доказами в матеріалах справи у їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР.

З цих же підстав апеляційний суд не приймає доводи, про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Поліцейський ставив вимогу пройти огляд у лікаря нарколога, адже у медичному закладі такий огляд уповноважений проводити виключно лікар-нарколог, і сама по собі вимога була зрозумілою водію ОСОБА_1 , з огляду на те, що він реалізував своє право керувати транспортним засобом, а тому пункт 2.5. ПДР йому відомий. Більше того, висловлюючи вербально відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 зауважив, що відмовляється від усього, відмовляється їхати будь-куди, а така відмова є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Отже така обставина не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Посилання скаржника на виконання ОСОБА_1 , як військовослужбовцем, завдань, пов`язаних із керуванням транспортного засобу не підтверджені жодними доказами. Більше того на місці зупинки ОСОБА_1 не надав жодного документу на підтвердження таких своїх тверджень, що є по суті припущеннями. З тих же підстав не приймаються доводи щодо секретності таких документів. Більше того, як пояснив ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, в місто Київ він приїжджає на відпочинок після завдань, а завдання виконує у інших містах. За таких обставин вважати, що виконання ОСОБА_1 завдань, пов`язанах із керуванням транспортного засобу, у суду не було підстав, а тому такі посилання є недоведеними та не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Трутнєва Сергія Валерійовича - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик