Справа № 125/2589/23
Провадження № 33/801/389/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан Ю. О.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Люлька Олександра Васильовича, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Барського районного суду Вінницької області від 02 квітня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Барського районного суду Вінницької області від 02 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 24.12.2023 о 10 год. 56 хв. на автодорозі с. Балки с. Пляцина 1 км Жмеринського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем KIA CLARUS, державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка вимова, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки та у лікувальному закладі КНП «Барська міська лікарня» в установленому законом порядку відмовився. Поводилась відеофіксація. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції адвокат Люлько О. В. від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Барського районного суду Вінницької області від 02 квітня 2024 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що розглядаючи справу суд першої інстанції не надав оцінки тому, що під час складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 працівниками поліції порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Зокрема вказує, що патрульні поліцейські СРПП Жмеренського РВП заздалегідь побачивши автомобіль KIA CLARUS державний номерний знак НОМЕР_4 , яким керував військовослужбовець ОСОБА_1 , включивши нагрудну боді-камеру розпочали переслідувати останнього, де на відрізку дороги с. Балки - с. Пляцина Жмеринського району Вінницької області зупинили автомобіль. Зауважує, що причиною зупинки транспортного засобу поліцейські зазначили, що номерні знаки автомобіля, яким керує ОСОБА_1 , не відповідають його автомобілю і даний автомобіль потребує зупинки та перевірки документів на нього. Працівники поліції, перевіривши документи на автомобіль, не виявили будь-яких порушень з приводу невідповідності номерних знаків, однак зазначили, що в них з`явилась підозра, що ОСОБА_1 може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого склали відповідний протокол. Вказав, що працівники поліції упереджено підійшли до складання протоколу, оскільки вони не прийняли жодних мір щодо ОСОБА_1 з приводу проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також вилучення автомобіля на штрафмайданчик. Зазначає, що під час зупинки нагрудна камера у поліцейського ОСОБА_2 уже була включена і військовослужбовець ОСОБА_1 про це не знав та його не попереджали про її включення та не роз`ясняли його прав, що є грубим істотним порушення процесуального законодавства України. Крім того, вони примусили його прослідувати до відділу поліції, де він перебував до 15 години, після чого, коли його відпустили, поїхав самостійно в Барську міську лікарню для проходження огляду на предмет алкогольного сп`яніння, де отримав висновок, що був тверезий. Вказує також, що ОСОБА_1 як під час зупинки, так і перебуваючи у відділі поліції в м. Бар, не заперечував щодо проходження медичного огляду в лікарні, однак працівники поліції не мали бажання доставити його в медичний заклад.

Вважає, що під час розгляду справи місцевий суд не звернув уваги на сам протокол від 24.12.2023 ААБ № 084132, в якому чітко зазначено, що документи як водійські права та технічний паспорт на автомобіль та сам автомобіль у ОСОБА_1 не вилучались та відмітки в протоколі про те, що саме ОСОБА_1 від керування транспортного засобу відсторонили, немає. Після складення адміністративного протоколу ОСОБА_1 продовжував керувати своїм авто. Також суд, оглядаючи протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не взяв до уваги те, що в графі «до протоколу додаються» не зазначено технічні характеристики засобів фіксації, за допомогою якого зроблено відеозапис, а вказано заявка направлення, що є грубим порушенням. На думку сторони захисту, суд допустив істотні порушення норм ст. 266 КУпАП, оскільки забезпечення свідками під час складання протоколу та проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння - це прямий обов`язок поліцейських, а не водія. Зауважує, що згідно з п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться також у присутності двох свідків, чого не було зроблено працівниками патрульної поліції під час складання Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів водія ОСОБА_1 . Зазначає, що місцевий суд не звернув увагу на те, що під час проведення відеофіксації жоден із поліцейських під час зупинки військовослужбовця на транспортному засобі не виконали свої обов`язки, які передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: не зачитали водієві його права, чим порушили вимоги процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Жуков В. П. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просять її задовольнити.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.12.2023 серії ААБ №084132, о 10 год. 56 хв. на автодорозі с. Балки с. Пляцина 1 км Жмеринського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем KIA CLARUS, державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка вимова, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки та у лікувальному закладі КНП «Барська міська лікарня» в установленому законом порядку відмовився. Поводилась відеофіксація. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається вчиненим з моменту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.

Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, нормами законодавства передбачено, що у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, у даному випадку почервоніння очей, нечітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці, працівник поліції мав право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зазначені вище вимоги особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення виконані, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, роз`яснені права та обов`язки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою відповідно до вимог статей 254, 256 КАП України, тому є належним і допустимим доказом по справі.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан сп`янінням у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що патрульні поліцейські безпідставно зупинили автомобіль ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки з копії роздруківки пошуку автотранспорту та дослідженого відеозапису судом встановлено, що відповідно до бази даних за номером НОМЕР_3 також зареєстрований транспортний засіб мотоцикл. Про зазначену обставину було повідомлено водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, і у зв`язку з чим працівниками поліції було перевірено номер кузова, шасі та інші ідентифікаційні данні транспортного засобу ОСОБА_1 .

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відеореєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення саме ОСОБА_1 , що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Отже, з дослідженого відеозапису встановлено, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про причини зупинки, про здійснення працівниками поліції відеофіксації. В ході розмови повідомили йому про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, неодноразово пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, роз`яснили порядок проходження та наслідки відмови від його проходження ОСОБА_1 ..

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Барського районного суду Вінницької області від 02 квітня 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Люлька Олександра Васильовича, подану від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Барського районного суду Вінницької області від 02 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко