ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши клопотання особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатського апеляційного суду від 20 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків невідомий, на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

На зазначену постанову суду, ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» 13.12.2024 подав апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування постанови від 20.11.2024 та закриття провадження у справі щодо нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Одночасно ОСОБА_1 порушив питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови йому було відіслано на його особисту електронну пошту лише 03 грудня 2024 року, причому виключно через його особисту ініціативу, зміст якої був викладений у заяві від 25.11.2024. Зазначає, що робив усе можливе для виконання процесуальних обов`язків, незважаючи на серйозні труднощі (наявністю важких медичних проблем і значних моральних втрат), тому вважає, що подання вказаної заяви в межах нових строків є обґрунтованим і відповідає вимогам правового висновку Верховного суду, згідно якого, його об`єктивні обставини є достатньою підставою для поновлення строків, і просить суд врахувати це при розгляді питання про поновлення строків на подання апеляційної скарги.

Ретельно перевіривши доводи клопотання, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити з наступних підстав.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її винесення.

Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для правопорушника, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.

Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.

Апеляційний суд зважає на сталу практику, сформовану Європейським судом з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, - оскаржувана постанова прийнята судом 20 листопада 2024 року, відтак у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає перебіг з 21 листопада 2024 року і спливає 30 листопада 2024 року, однак позаяк цей день припадає на вихідний суботу, останнім днем для оскарження судового рішення слід вважати 02 грудня 2024 року включно.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду 13 грудня 2024 року (згідно дати сформованого документу у системі «Електронний суд» ), тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

У якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, що не був присутній під час розгляду справи, копію оскаржуваної постанови йому було відіслано на його особисту електронну пошту лише 03 грудня 2024 року, та що робив усе можливе для виконання процесуальних обов`язків, незважаючи на серйозні труднощі (наявністю важких медичних проблем і значних моральних втрат), що на його думку свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку.

Проте, вказані обставини не можуть слугувати підставами для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 було відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис, що він ознайомлений зі змістом протоколу. У справі також є довідка про доставку СМС повідомлення на номер телефону, який особисто вказав ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, у справі наявне клопотання ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи за місцем проживання правопорушника, місцем реєстрації автомобіля, в якому зазначено про повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи письмово та в телефонному режимі. Також наявна заява про ознайомлення з матеріалами справи, надання копії судового рішення. Ця заява подана по спливу 5 днів після винесення судового рішення у даній справі, тобто у межах строку апеляційного оскарження постанови суду. Усе зазначене свідчить про обізнаність апелянта ОСОБА_1 про винесенням у справі щодо нього судового рішення. Долучені до апеляційної скарги копії документів про медичне обстеження - не підтверджують об`єктивної неможливості подання апеляційної скарги у встановлений строк.

Вказані обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про наявність на стороні апелянта сукупності передумов, які вочевидь не створювали перепон для особи у реалізації права на захист, шляхом своєчасного подання апеляційної скарги.

Дата отримання копії судового рішення - не є тими обставинами, що змінюють порядок перебігу строку на апеляційне оскарження для ОСОБА_1 , а тому ці обставини не можуть бути визнані у якості поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин, не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами, клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Сукупність указаних обставин свідчать про відсутність об`єктивних обставин, які б безумовно свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак і слугували підставами для задоволення клопотання.

Сама собою вказівка щодо наявності поважних причини для поновлення строку для апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності (п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008; п. 47 рішення у справі «Устименко проти України», від 29.10.2015).

Разом з тим, питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При прийнятті рішення щодо поновлення строку, суди зобов`язані вказувати підстави поновлення строку. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26.04.2007, та «Трух проти України» від 14.10.2003).

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

ОСОБА_1 не надано жодних доказів та не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що він був позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції після 20.11.2024 та протягом встановленого законодавством строку на апеляційне оскарження дізнатися про результати судового засідання, у тому числі отримати копію оскаржуваної постанови та оскаржити її у передбачений КУпАП десятиденний строк з моменту винесення постанови.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання не містить.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апелянт не довів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення не знаходить, у зв`язку з чим у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду від 20 листопада 2024 року слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП слід повернути особі, яка її подала.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КупАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року, щодо нього, - відмовити.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала, а також надіслати ОСОБА_1 копію цієї постанови.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага