Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/7437/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області А.А.Надопта, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт.Межова, Дніпропетровської області та мешканця АДРЕСА_1 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 21.10.2020р. орган видачі 1460), громадянин України,

за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №004105 від 15.10.2023р. встановлено, що 15.10.2023р. о 15.10 годині, прикордонним нарядом «Контрольний патруль» відділу прикордонної служби «Вилок (тип Б) на напрямку 92 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 50 метрів від державного кордону України в межах встановленої прикордонної смуги Берегівського контрольованого прикордонного району було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Угорщини поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, у складі групи осіб. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України», а відтак його дії були кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Будучи належними чином повідомленим про час та місце розгляду справи у суді, в тому числі судовою повісткою, через СМС- повідомлення, а також через оголошення на Офіційному Веб-сайті Виноградівського районного суду ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього повторно не з`явився, рухом справи не цікавився, клопотання про причини неявки до суду та відкладення розгляду справи не заявляв, а тому суд, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989р. про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за його відсутності, що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Окрім того, з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом вимог КУпАП учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіряючи поважність причин неявки в судове засідання правопорушника суд встановив, що йому надсилались судові повістки про виклик в судове засідання на адреси, засоби зв`язку, які зазначено в протоколі, однак він жодного разу не з`явився і не повідомляв суд про поважність причин неявки в судові засідання. Така поведінка відповідача суперечить приписам КУпАП, а тим більше що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, з метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей судового процесу, та зважуючи на те що сторони нових доказів ніж ті, що подано до суду, не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення справи, то зазначене на переконання суду щодо розгляду справи за відсутності праавопорушника не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін, а відтак, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістомвказаної норми закону,провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб, є обгрунтованим, а зміст протоколу про адмінправопорушення відповідає вимогам, передбаченими ст.256 КУпАП, оскільки в ньому наведені докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ним цього адміністративного правопорушення, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів, яким суд дав юридичну оцінку.

Так, даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ЗхРУ №004105 від 15.10.2023р. встановлено, що 15.10.2023р. о 15.10 годині, прикордонним нарядом «Контрольний патруль» відділу прикордонної служби «Вилок (тип Б) на напрямку 92 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 50 метрів від державного кордону України в межах встановленої прикордонної смуги Берегівського контрольованого прикордонного району було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Угорщини поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, у складі групи осіб. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України», а відтак його дії були кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.2); даними, які містяться в протоколі про адміністративне затримання від 15.10.2023р. (а.с.1); а також даними рапорту інспектора прикордонної служби 1 категорії моніторингу обстановки ВПС «Вилок» (типБ) ІНФОРМАЦІЯ_4 сержанта ОСОБА_6 від 15.10.2023р. (а.с.3).

Вищенаведені докази, є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991р., та його вину у вчиненні, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, які є достатніми для здійснення переконливих висновків, і поза всяким сумнівом доводять вину особи у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення

Відповідно до ст.252 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є самостійним доказом у справі про адміністративне правопорушення, та має бути оцінений за правилами оцінки доказів.

Суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом МВС України №898 від 18.09.2013р., він складений уповноваженою особою Державної прикордонної служби, в присутності самого правопорушника. Зі змісту протоколу вбачається, що йому роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, в тому числі право мати захисника, який, скориставшись своїм правом, в присутності свідків від пояснення та підпису відмовився.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимим доказом у справі та обґрунтовано покладений судом в обґрунтування доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки наявні у матеріалах справи докази беззаперечно свідчать про його порушення вимог cт.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991р., та скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин.

Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор прикордонної служби ВПС «Вилок» ОСОБА_6 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, що в нього були підстави для фальсифікації даного протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази у матеріалах справи, тому суд приходить до висновку, що інспектор прикордонної служби ВПС «Вилок» діяв у межах наданих йому повноважень.

Водночас, судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які би призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, які містяться у матеріалах справи.

Так, відповідно до диспозиції частини другої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , суть вчиненого ним правопорушення полягає у спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску у складі групи осіб.

Згідно ст.9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Отже, ознакою об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною другою статті 204-1 КупАП є, зокрема, перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене у складі групи осіб абоособою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що матеріалами справи поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 15.10.2023р., о 15.10 годині, спільно з громадянами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , здійснили спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Угорщини поза пунктами пропуску через державний кордон України в межах контрольованого прикордонного району, на напрямку 92 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 50 метрів від державного кордону України, внаслідок чого він був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост».

При розгляді даної справи суд бере до уваги, зокрема і те, що ОСОБА_1 був достатньо проінформований посадовими особами ДПС України, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення та йому було відомо, що справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься у Виноградівському районному суді Закарпатської області, а відтак, за наявної сукупності наведених вище доказів, відсутність у судовому засіданні не вплинула на доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та на законність накладення на нього адміністративного стягнення.

Суд також бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення, були незаконними та протиправними. У матеріалах справи немає відомостей про те, що він звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій прикордонного наряду щодо нього або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку, а тому суд вважає, що працівниками прикордонної служби не було допущено порушення його права на захист.

При цьому, вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено у присутності ОСОБА_1 , який від підпису та пояснення в присутності свідків відмовився, права та обов`язки йому роз`яснено, зі змістом протоколу ознайомлений на зрозумілій йому мові, примірник протоколу отримав, доповнень та зауважень не мав, послуги захисника та перекладача йому було забезпечено, однак від їх надання він відмовився, про що в протоколі наявні відповідні записи.

Таким чином, докази зазначені в протоколі про адмінправопорушення в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП, судом визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву, в судовому засіданні досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про його беззастережну винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд враховує вимоги ст.33 КУпАП, зокрема, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і приходить до висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке напереконання суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.ст.40-1,283 КУпАП, ст.4 ч.2 п.5 ЗУ «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, відповідно до вимог та керуючись ст.ст.23,204-1 ч.2, 293-294 КУпАП України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт.Межова, Дніпропетровської області та мешканця АДРЕСА_1 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 21.10.2020р. орган видачі 1460) винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.204-1 ч.2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Реквізити для сплати штрафу: Отримувач коштів ГУК у Зак.обл./Виноградівська тг/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37975895, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача - UA0007401, Код класифікації доходів бюджету 21081100 Призначення платежу - Адміністративні штрафи та інші санкціїї.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт.Межова, Дніпропетровської області та мешканця АДРЕСА_1 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 21.10.2020р. орган видачі 1460) судовий збір в розмірі 605,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001 код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження або опротестування постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. У разі не сплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або місцем знаходження його майна. Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби Виноградівського районного управління повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, потерпілим, його представником, або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяА. А. Надопта