ПОСТАНОВА

іменем України

19.12.2024 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л. за участю:

- особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення: ОСОБА_1 ;

- захисник ОСОБА_1 адвокат Пасічник Т.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце роботи невідомо, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником поліції місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №179205 від 21.11.2024 слідує, що «21.11.2024 року, приблизно о 00-00 годин, за адресою: м. Дніпро, Донецьке Шосе, 1 км., ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з ротової порожнини рота. Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та у медичному закладі, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.»

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що вину свою не визнає та підтримує заяву свого захисника адвоката Пасічник Т.В. про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Захисник Пасічник Т.В. у судовому засіданні свою заяву про закриття справи про адміністративне правопорушення підтримав та зауважив, що поліція діяла відносно ОСОБА_1 з грубим порушенням закону, оскільки останній не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, наполягав, що такий огляд він пройде у медичному закладі. Але поліція відмовила ОСОБА_1 в проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, пояснюючи це тим, що останній вже відмовився від такого проходження, що є достатнім для них для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши наявні докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст. 245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст. 129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст. 252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

У відповідності зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» право на справедливий суд, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відсутність необхідних відомостей не дозволяє суду всебічно, повно й об`єктивно досліджувати обставини справи і винести постанову в точній відповідності з законом, тим самим порушуються положення ст.ст. 7, 245, 251, 252 КУпАП.

Так, відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , нібито у зв`язку «з затемненим ближнім світлом фар транспортного засобу». При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що останній порушив ПДР та відсутня відповідна постанова працівника поліції про притягнення ОСОБА_1 за таке адміністративне правопорушення, що слід вважати про відсутність законної підстави для зупинення транспортного засобу.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме ІІ розділом визначено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.

Згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Окрім цього, ч.5 ст. 266 КУпАП, зазначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до відеозапису, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 неодноразово на питання представників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинення, за допомогою спеціальних технічних засобів, наполягав на проходженні такого огляду у закладі охорони здоров`я, так як був не впевнений у достовірності показів та належно налаштованого спеціальні технічні засоби.

Разом з цим, з вказаного відеозапису слідує, що працівники поліції ігнорували таку законну вимогу ОСОБА_1 про проходження огляду на стан сп`яніння у закладах охорони здоров`я. При цьому працівники поліції продовжували діалог з останнім та створювали такі умови, за яких ОСОБА_1 повинен був відмовитись від бажання проходження у відповідності до чинного законодавства огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що стало би підставою для складання ними на нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При чому, ОСОБА_1 під час спілкування з представниками поліції звернувся за допомогою до свого захисника - адвоката Пасічника Т.В., який в подальшому в суді захищав ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення.

Але відповідно до згаданого відеозапису працівники поліції неодноразово відмовляли ОСОБА_1 в праві на захист, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, чим створювали відчуття психологічної напруги та невідворотності оформлення протоколу на нього.

Окрім вищезазначеного, працівниками поліції під час спілкування з захисником ОСОБА_1 - адвокатом Пасічником Т.В., було неодноразово грубо порушено Закон України «Про Національну поліцію» та положення Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». При цьому, на питання захисника, повідомляли йому, що ОСОБА_1 вже відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та зазначили, що протокол був складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП та для цього є наявні фактичні докази щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, у відповідності до відеозапису, відповідаючи про це ОСОБА_2 , протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, ще не був складений ними.

Відповідно до ст. 1 Конституції, Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Загальною декларацією прав людини (статті 3,9) та Конвенцією (стаття 5) проголошено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

У відповідності зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ або Суд), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст. 19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008 року було визначено наступне. «Поліцейська провокація має місце тоді, коли задіяні службові особи, які є працівниками органів безпеки або особи, котрі діють за їх вказівкою, не обмежують свої дії тільки розслідуванням кримінальної справи по суті прихованим способом, а впливають на суб`єкта з тією метою, або спровокувати його вчинити злочин, що в іншому випадку не було вчинено, або з метою виявлення злочину, тобто задля отримання доказів і порушення кримінальної справи».

Відповідно до відеозапису з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в продовж усього запису, представники поліції порушуючи п.п. 1,2,3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: глузували над дружиною ОСОБА_1 принижували його самого, його захисника та їх дії, виражалися нецензурною лексикою, зневажливо відносилися до конституційного права ОСОБА_1 на захист, коли він звертався за допомогою до адвоката Пасічника Т.В. (хронометраж відеозапису: 47373: з 15:19 хв., 470862: з 49:55 тощо), на що вказує і сам захисник Ларіна Д.А., відповідно до своєї вищезазначеної заяви.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п.8 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», представниками поліції складається форма: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якій представник поліції зазначає, що водій відмовився від проходження огляду,

В матеріалах справи, відсутнє вищезазначене направлення, чим було порушено п.11 Розділу ІІ вищезазначеної Інструкції.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як вбачається з матеріалів справи, відеозапис який міститься на СD-диску, є вочевидь змонтований, що напряму порушує норми вищезазначеної Інструкції та можна вважати таким, що не відповідає вимогам ч.1 ст. 251 КУпАП.

Окрім цього, згідно із вищевказаним відеозаписом, не є можливим встановити, чи було виконано норму ч.1 ст. 266 КУпАП представниками поліції, а саме: особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, уповноважений працівник поліції при оформленні матеріалу про вчинення адміністративного правопорушення не долучив до протоколу про адміністративне правопорушення жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених у протоколі.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16-а.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Також у розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.122-2 КУпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, як вбачається з доданих працівниками патрульної поліції відеозапису з нагрудних камер поліцейських ОСОБА_1 спочатку відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою технічних засобів та просив направити його виключно до закладу охорони здоров`я.

З доданих відеозаписів також вбачається, що в подальшому ОСОБА_1 пояснив, що причиною направки його до закладу охорони здоров`я є вогнепальне осколкове поранення правої половини грудної клітини з пошкодженням правої легені, правобічним темо пневмотораксом та у зв`язку з чим йому встановлено інвалідність. Про що він повідомляв працівників патрульної поліції, як і про неможливість проходження такого огляду на місці.

Вказані обставини були підтвердженні працівникам патрульної поліції засобами телефонного зв`язку адвокатом Пасічником Т.В.

Ларін Д.А. просив направити його до медичного закладу охорони здоров`я.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутнє направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Отже, проведений з грубим порушеннями закону такий огляд є недійсним, тому викладене в протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення не відповідає дійсним обставинам справи.

Крім того, ОСОБА_1 не роз`яснювалась норма ст. 266 КУпАП та порушено норми статті 59 Конституції України. Всі дії працівників патрульної поліції були направленні на фіксування відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в чому вони були явно зацікавлені.

ОСОБА_3 звернувся за допомогою до адвоката, який роз`яснив порядок проходження такого огляду та наслідки відмови. Вказані обставини підтверджуються відеозаписами, доданими до матеріалів справи (хронометраж відеозапису бодікамери 473806 з 01:34:31).

Після спілкування з представником та роз`ясненнями норм права та КУпАП ОСОБА_1 просив провести огляд в медичному закладі. Окрім того, такий огляд також просив провести сам представник та обом було відмовлено від проходження такого огляду.

Окрім того, Ларін просив на його законну вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки зазначеного спеціального технічного засобу.

Працівниками патрульної поліції проігноровано вказану вимогу.

Із доданого до матеріалів справи відеозапису повідомляється, що підставою для зупинки транспортного засобу було затемнене ближнє світло, що не відповідає дійсності.

На підтвердження підстав зупинки працівниками патрульної поліції було надано відеозапис автомобіля ОСОБА_1 , який був зроблений за годину до зупинки та на якому не вбачається жодних порушень ПДР.

Всупереч п.п.1 п.2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, з наданого відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції не вбачається момент виявлення або фіксування правопорушення.

У зв`язку з чим вказаний запис не можна приймати до уваги, оскільки він не відповідає відомостям про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення протоколу.

Всупереч п.3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.02.2016 №100, відеозаписи, які містяться на СД-диску, який надійшов разом з протоколом про адміністративне правопорушення відеозапис неповний та змонтований.

З боді-камери №474373 запис закінчується о 22:48:29, хронометраж 17:46 год. і знову починається з 23:15 год. В той самий момент на якому зафіксовано прохання дзвінок представнику та прохання пройти огляд. Однак, вказані обставини було зафіксовані на боді-камеру №473806.

З інших записів лише частково відображені події складання протоколу про адміністративне правопорушення, з них неможливо достовірно встановлювати чи було дотримані поліцейськими вимоги ст. 266 КУпАП, хронологію подій, тощо.

За таких умов зазначені відеозаписи не можуть бути належними та допустимими доказами.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.Л.Воробйов

19.12.2024