ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/965/24 Суддя суду апеляційної інстанції Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , з участю її захисника ОСОБА_3 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою правопорушника та її захисника на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 04 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 вересня 2023 року о 00 год 32 хв. м. Харкові по вул. Клочківська, б. 197, керувала транспортним засобом KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного пристрою- газоаналізатора Drager Alcotest 6820 (ARMF 0024) на місці зупинки. Результат огляду 1,01 проміле, тест №2259. З результатом згодна. Отримала тимчасовий дозвіл на право керування ПК №109318. За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД 224636 від 28.09.2023. Свідки не залучались, проводилась відеофіксація.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою провину не визнала, зазначила, що 27.09.2023 вона із подругою ОСОБА_4 знаходилась в селищі Безруки Харківської області, де проводили час, вживаючи алкогольні напої ( вино). Під час раптово виниклих обставин вони були змушені виїхати до м. Харкова у вечірній час під час комендантської години. При цьому вона знаходилася на задньому пасажирському сидінні автомобілю KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , а за кермом перебував чоловік на ім`я ОСОБА_5 . Її подруга ОСОБА_4 їхала на своєму автомобілю позаду їхнього автомобілю. Приїхавши до м. Харкова вони припаркувалися на вул.Клочківській. Після чого до них під`їхали патрульні поліцейські та запитали документи, та хто є власником автомобілю KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_2 подумала, що підставою перевірки документів є те, що вони знаходяться на вулиці під час комендантської години, та надала документи для перевірки. Також ОСОБА_2 зазначила, що вона не перебувала за кермом.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються направленням ОСОБА_2 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 1628.09.2023; роздруківкою газоаналізатора «Drager» ARHF-0014, тест № 2259, результат 1,01 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 28.09.2023, де зафіксовані результати огляду ОСОБА_2 1,01проміле; рапортом інспектора УПП в Харківській області В.Ходеєвої; відомостями відеозапису з нагрудної камери поліцейського №471209, 470755,471589, на якому зафіксовано, що поліцейський зазначає про ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 , під час пропонування пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (час запису бодікамери № 471589 00:53:04), пропонує ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 на місці зупинки транспортного засобу. Спочатку зупинки водій погодилася на проходження огляду в наркоцентрі (бодікамера 471589, час 00:47:15), а в подальшому зазначала про незгоду на проходження огляду на відсутність підстав для цього, що підтверджується записами з бодікамер поліцейського (бодікамера 471589 час 00:51:46, 00:53:04). Огляд на стан алкогольного спяніння було проведено зі згоди водія та зафіксовано результат огляду позитивний 1,01 проміле, з яким ОСОБА_2 була згодна, про що свідчить її підпис на роздруківці тесту газоаналізатора № 2259 від 28.09.2023 ( що підтверджується записом бодікамери 471589), у зв`язку з чим водій не направлявся в медичний заклад для проходження медичного огляд. Після чого працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 Відеофіксація проводилась безперервно.

Таким чином, суд визнав ОСОБА_2 винною в порушенні вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції правопорушник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу разом із запереченнями, яка містить прохання про скасування постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 04 2024 року по справі №638/14193/23 та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що постанова винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає обставинам справи.

Крім того, правопорушник вказує, що не керувала транспортним засобами, про що повідомила працівників поліції, проте суд не надав належної оцінки поясненням свідка ОСОБА_6 , а саме рішення ґрунтується лише на припущеннях.

Додатково до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла уточнена апеляційна скарга, в якій вказано, що ОСОБА_2 щиро кається в скоєному правопорушенні, вину визнає та прохає суд не позбавляти права керування транспортними засобами, адже займається волонтерською допомогою та з метою задоволення сімейних потреб.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає за необхідне постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та її захисник Потапчук В.Р. підтримували вимоги зміненої апеляційної скарги, вину в діях ОСОБА_2 визнали та просили не позбавляти її права керування транспортними засобами.

Додатково підтримували клопотання в апеляційній скарзі про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

З метою необмеження доступу до правосуддя суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити клопотання правопорушника про поновлення їй строку на апеляційне оскарження та вважати пропущений строк пропущеним з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині накладення адміністративного стягнення з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судовим розглядом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №224636 28 вересня 2023 року о 00 год 32 хв. м. Харкові по вул. Клочківська, б. 197, керувала транспортним засобом KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного пристрою- газоаналізатора Drager Alcotest 6820 (ARMF 0024) на місці зупинки. Результат огляду 1,01 проміле, тест №2259. З результатом згодна. Отримала тимчасовий дозвіл на право керування ПК №109318.

Своїми діями правопорушник ОСОБА_2 порушила вимоги п 2.9а ПДР за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_2 та її захисник вину визнали. Крім того, ОСОБА_2 щиро кається в скоєному, штраф у розмірі 17000 грн. сплатила, що підтверджується відповідною квитанцією, що є у додатках до уточненої апеляційної скарги, та прохала не позбавляти її права керування транспортними засобами, адже займається волонтерською допомогою і має чоловіка, якому протипоказана важка фізична праця.

У даному випадку, на переконання апеляційного суду, наявні підстави для зміни оскаржуваного рішення в частині призначеного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.1512 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

В п.2.2 Рішення від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/2022 Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адмінвідповідальності, зазначив, що: - « адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до адмінвідповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз.1 п.п.4.1 п.4 мотивувальної частини Рішення від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010);

- « суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз.1 п.п.2.5 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/2021).

В п.3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст.69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив таке:

- « Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п.3 ч.1 ст.65 КК України відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину » (абз.7 та 8 п.п.4.2 п.4 мотивувальної частини);

- « встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності» (абз.6 п.5 мотивувальної частини).

В ч.2 та 3 п.4.3 Рішення Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законодавчому внормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.

Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

З огляду на наведені у рішенні Конституційного Суду України висновки, апеляційний суд вважає доречним розглянути доводи захисника про врахування принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, адже правопорушник ОСОБА_2 вину визнала та щиро кається в скоєному, сплатила штраф, займається волонтерською допомогою.

Так, положеннями ст.130 КУпАП до її редакції із змінами, внесеними Законом №1231 від 16.02.2021 року, адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами визначались альтернативними, тобто штраф із позбавленням права керування транспортними засобами або без такого.

Діючими ж нормами ст.130 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Вищевказані зміни не надають можливості суду застосувати і положення ст.22 КУпАП.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону, суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 21.01.2011 р. у справі «Корнєв та Карпенко проти України» адміністративні правопорушення, закріплені норми КУпАП, за які передбачена відповідальність у виді позбавлення певних прав, не є незначними, у зв`язку з чим вони відносяться до норм, які регулюються кримінальним законодавством і таким, що вимагає застосування всіх гарантій статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, відповідно до ст.69 КК України винній особі може бути призначене покарання більш м`яке, ніж передбачене законом.

Враховуючи, що КУпАП прийнятий Верховною Радою УРСР 07.12.1984 року і він не включає поняття призначення стягнення нижче, передбаченого статтею КУпАП, то в даному випадку відповідно до ст.7 КУпАП суд вважає за можливе застосувати норми статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і призначити стягнення більш м`яке, ніж передбачене санкцією статті 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання правопорушника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, - задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 04 2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, - в частині накладення адміністративного стягнення, - змінити.

Апеляційну скаргу правопорушника та захисника, - задовольнити.

Виключити з резолютивної частини постанови суду першої інстанції від 24 04 2024 року посилання суду на призначення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_2 винною за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами;

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило