ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1330/24 Справа № 203/599/24 Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ладанівської Н.І., представника Дніпровської митниці Заярської Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника Ладанівської Наталії Іванівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 Митного кодексу України (далі-МК), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 75 528 (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім) гривень 61 копійка, з конфіскацією цього товару, а саме транспортного засобу марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, Дніпровською митницею під час здійснення перевірки законності ввезення на митну територію України транспортних засобів у якості гуманітарної допомоги зі звільненням від сплати обов`язкових митних платежів, зокрема, автомобіля марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 (далі автомобіль «HYUNDAI TUCSON») встановлено, що зазначений автомобіль ввезений на митну територію України 24.01.2023 громадянином України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Шегині Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці як гуманітарна допомога.

Згідно листа Львівської митниці від 12.09.2023 № 7.4-5/20-01/7/23456, як підстава для ввезення на митну територію України автомобіля «HYUNDAI TUCSON», ОСОБА_1 надано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 24.01.2023, де в розділі 6 «Отримувач» вказано військову частину НОМЕР_3 управління НОМЕР_4 окремої бригади Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

За результатами проведених перевірочних заходів на адресу Дніпровської митниці надійшов лист військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України від 12.09.2023 року № 9/12-1208, згідно якого автомобіль «HYUNDAI TUCSON» з VIN № НОМЕР_2 на балансі у військовій частині НОМЕР_3 не перебуває, підтверджуючі документи щодо замовлення, отримання та використання для службової діяльності у якості гуманітарної допомоги - відсутні.

Згідно службової записки управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Дніпровської митниці від 27.10.2023 № 7.5-15-02/1355 вартість подібного транспортного засобу марки «HYUNDAI TUCSON» 2005 року виготовлення станом на 24.01.2023 становить 3800,00 Євро (що за курсом НБУ становить 151057,22 грн.).

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортний засіб марки «HYUNDAI TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товарів декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 24.01.2023, що містить неправдиві відомості щодо одержувача.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 порушує питання про скасування постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2024, як такої, що прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в розпал війни до ОСОБА_1 звернулися особи, які представилися такими, що мають відношення до ЗС України та просили допомогти перевезти автомобіль в якості гуманітарної допомоги для потреб ЗС України. Будучи невійськовозобов`язаним, оскільки досягнув шістдесяти трирічного віку, він вирішив допомогти ЗСУ та погодився. Документи отримував в Польщі перед кордоном від ОСОБА_3 , які ОСОБА_1 пред`являв для перевезення автомобіля. Транспортний засіб перевозив до м. Львова, де передав його двом особам, один з яким мав ім`я ОСОБА_4 . Кожного разу йому пояснювали, що автомобілі їдуть безпосередньо в зону проведення бойових дій. А підписаний акт прийняття-передачі автомобіля від уповноваженої особи з в/ч, обіцяли надіслати на месенджери чи «Новою поштою». Неодноразово він надсилав повідомлення на месенджери та дзвонив ОСОБА_3 і ОСОБА_5 з проханням надіслати акти прийняття-передачі, однак, такі звернення залишилися без належного реагування. ОСОБА_1 мав на меті перевести автомобіль та передати їх для потреб ЗСУ. Правомірно передбачав, що переміщаючи автомобіль, такий буде переданий на потребу ЗС України.

Слідчими СУ ГУНП у Тернопіліській області ведеться досудове розслідування кримінального провадження №0001046 від 04.05.2023 року за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 201-2 КК України, в межах якого ОСОБА_1 допитано в якості свідка. Про підозру в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_1 не повідомлялось.

Захисник звертає увагу, що ОСОБА_1 подано заяву в ГУНП у Львівській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.

Жодних грошових коштів ОСОБА_1 не отримував, автомобілі не купував, пакет документів отримував перед кордоном, він лише перевозив автомобілі від кордону і передавав ОСОБА_4 . Оскільки йому пояснювали, що автомобілі везуть на позиції, а до даної військової частини його не пустять, тому потрібно передати військовому, який їх одразу відвозить. Що далі було з автомобілями він не знав, однак йому кожного разу обіцяли дати акти прийому-передачі авто.

При заповненні декларації та відомостей про одержувача гуманітарної допомоги, ОСОБА_1 не знав і не мав на меті вказувати неправдиві відомості чи передавати автомобілі протиправно не тим особам, відтак суб`єктивна сторона складу митного правопорушення відсутня. ОСОБА_1 був переконаний ОСОБА_3 , що транспортні засоби призначені для потреб ЗСУ.

Захисник наголошує, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 483 МК може бути вчинене лише з прямим умислом, який у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відсутня. Автомобілі ОСОБА_1 перевозив як гуманітарну допомогу для ЗСУ, не купував та не отримував за них жодних коштів.

На думку захисника, у порушення вимог ст. 57 МК, суд першої інстанції при визначенні розміру штрафу покликався на службову записку управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Дніпровської митниці, де вартість переміщених транспортних засобів вказана як вартість подібного транспортного засобу.

Вартість переміщуваних товарів має важливе значення для розміру накладення адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 483 МК, наведені неточності є істотними і не можуть бути усунені в судовому засіданні, що позбавляє суд можливості всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу про адміністративне правопорушення і прийняти законне рішення.

Крім того захисник зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції стороною захисту було заявлене клопотання про об`єднання в одне провадження адміністративні справи, які надійшли до суду щодо ОСОБА_1 , однак суд не вирішив дане клопотання та не виніс процесуальне рішення, лише усно повідомив, що відмовить в об`єднанні адміністративних проваджень.

Враховуючи, що належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів неправдивих відомостей щодо одрежувача, уникнувши його декларування та митного оформлення, що є метою вчинення правопорушення, передбаченого ст. 483 МК, матеріали провадження не містять, апелянт просить постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2024 - скасувати, провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На апеляційну скаргу представником Дніпровської митниці Заярською Л.П. подані заперечення, в яких наводяться аргументи на спростування апеляційних доводів сторони захисту, вважає постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.04.2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК законною та такою, що не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ладанівська Н.І. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Наполягали, що ОСОБА_1 ввели в оману треті особи, які наразі притягаються до кримінальної відповідальності за цими обставинами. При цьому ОСОБА_1 дав пояснення про те, що він був обізнаним про гуманітарне призначення автомобіля для потреб ЗСУ, але довірився третім особам, передавши їм транспортний засіб, не переконавшись при цьому у їх приналежності до відповідних військових підрозділів ЗСУ, яким належало передати цей автомобіль та не отримавши відповідні документи прийому- передачі транспортного засобу.

Представник Дніпровської митниці Заярська Л.П. заперечувала проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вважала оскаржувану постанову законною та обґрунтованою. Звертала увагу на те, що дії ОСОБА_1 по переміщенню транспортних засобів через державний кордон України мали систематичний характер, він був обізнаний про правила безмитного переміщення автомобілів через митний кордон України, які мали цільове призначення для потреб ЗСУ.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями статті 486 МК завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

За приписами статті 487 МК, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.7 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до положень статті 489 МК та статей 252, 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ч.1 ст.495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товар - транспортний засіб марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товарів декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 24.01.2023, що містить неправдиві відомості щодо одержувача.

З такими висновками місцевого суду погоджується суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 статі 1 МК Законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно ч.1 ст.458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

З об`єктивної сторони ч.1 ст.483 МК передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Отже, безпосереднім об`єктом вказаного правопорушення є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України, у тому числі і шляхом надання неправдивих відомостей, які необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Це випливає з роз`яснень, що містяться у п.п.5,6 Постанові Пленуму Верхового Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» та визначають, що незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання даним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Таким чином, власник товару підлягає відповідальності за ч.1 ст.483 МК лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару або з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення. При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані, а тому за відсутності зазначених умов, не може утворювати складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК.

Свої висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.483 МК суд першої інстанції обґрунтовував дослідженими під час судового розгляду доказами, пославшись зокрема на: протокол про порушення митних правил №00137/11000/23 від 18.12.2023; копію декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою; витяг з АСМО «Інспектор» щодо пропуску через митний кордон; копію відповіді з військової частини НОМЕР_6 від 12.09.2023 № 9/12-1208; копію розрахунків митних платежів; копію відповіді військової частини НОМЕР_6 від 05.01.2024 №9/12-13; витяг з Журналу пункту пропуску АСМО «Інспектор».

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про порушення митних правил №0137/11000/23 від 18.12.2023, ОСОБА_1 24.01.2023 року ввіз на митну територію України через пункт пропуску "Шегині - Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниці автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 , як гуманітарну допомогу. У декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 24.01.2023 ОСОБА_1 зазначено отримувача військову частину НОМЕР_3 управління НОМЕР_4 окремої бригади МОУ (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ). Згідно листа В/Ч/ Т0120 МОУ від 12.09.2023 № 9/12-1208, автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 на балансі військової частин не перебуває, підтверджуючі документи щодо замовлення, отримання та використання для службової діяльності у якості гуманітарної допомоги відсутні. Таким чином ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортних засіб марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товарів декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 24.01.2023, що мітить неправдиві відомості (а.с.5-8).

Відповідно до копії декларації про товари, що визнаються гуманітарною допомогою, рукописно заповненою ОСОБА_1 , отримувачем автомобіля марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 зазначено 26 окрему бригаду В/Ч НОМЕР_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 , фактичне місце призначення розвантаження вантажу: м.Дніпро, Криворізьке шосе, 2 (а.с. 14).

Витягом з АСМО «Інспектор» підтверджується пропуск автомобіля марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 через митний кордон (а.с. 15-17).

Згідно відповіді В/Ч від 12.09.2023 № 9/12-1208, транспортний засіб «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 на балансі у військовій частині НОМЕР_3 не перебуває, підтверджуючі документи щодо замовлення, отримання та використання для службової діяльності у якості гуманітарної допомоги даного транспортного засобу відсутні (а.с. 20).

Згідно копії відповіді військової частини НОМЕР_3 від 05.01.2024 № 9/12-13, військова частина не надавала жодного листа-клопотання для ввезення на митну територію України для потреб частини транспортного засобу «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 (а.с. 53)

Відповідно до службової записки в.о. начальника управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД, а також наданого розрахунку платежів, встановлено задекларовану митну вартість автомобіля марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 в іноземній валюті та у гривнях (а.с. 23-25).

Згідно копії листа ГУНП в Тернопільській області № 970/6/7.5-08-01-15 від 19.01.2024, слідчими СВ ГУНП в Тернопільській області розслідується кримінальне провадження №0001046 від 04.05.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України (а.с.56).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що факт переміщення автомобіля марки марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 через митний кордон України як гуманітарну допомогу та зазначення у декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою отримувача військову частину НОМЕР_3 , стороною захисту в апеляційній скарзі не заперечується, натомість оспорюється факт наявність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК.

Статтею 257 МК визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно статті 266 МК декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податком кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.4 МК декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, зокрема щодо товарів, їх ваги або кількості

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК характеризується прямим умислом, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала обставини і характер незаконного переміщення нею товарів через митний кордон України, та бажала перемістити їх через митний кордон України з порушенням установленого порядку.

Декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 24.01.2023 року встановлено, що відповідно до розділів 6,7 отримувачем транспортного засобу є 26 окрема бригада В/Ч НОМЕР_3 , ; фактичне місце призначення розвантаження вантажу: м.Дніпро, Криворізьке шосе,2.

В розділі 9 «Вид допомоги» вказано - транспортний засіб марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», з VIN № НОМЕР_2 .

В графі 1 «Прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, що здійснює декларування» вказано ОСОБА_1 , тобто ОСОБА_1 вказав себе, як декларанта і безпосередньо заповнив декларацію та власним підписом завірив відповідний документ. Тобто, ОСОБА_1 , в розумінні п.8 ч.1 ст.4 МК, є декларантом, у зв`язку з чим і має нести відповідальність згідно з митним законодавством України.

Водночас, як зазначено стороною захисту, ОСОБА_1 переправив автомобіль через митний кордон України в якості гуманітарної допомоги для В/Ч НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , як зазначив у декларації, однак передав його фактично незнайомим особам, без отримання підтверджуючих документів, як представників військової частини.

Як зазначено у повідомленні В/Ч від 12.09.2023 № 9/12-1208, транспортний засіб марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 на балансі у військовій частині НОМЕР_3 не перебуває, підтверджуючі документи щодо замовлення, отримання та використання для службової діяльності у якості гуманітарної допомоги даного транспортного засобу відсутні.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК, оскільки останній зазначивши у декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою отримувачем автомобіля 26 окрему бригаду В/Ч НОМЕР_3 , передав ввезений ним автомобіль стороннім особам.

Отже доводи апелянта в частині про те, що при заповненні декларації ОСОБА_1 не знав і не мав на меті вказувати неправдиві відомості чи передавати автомобілі протиправно не тим особам, не заслуговують на увагу.

Як слушно зазначено судом першої інстанції, відповідно до інформації з Журналу пункту пропуску (а.с.57-58), ОСОБА_1 здійснив переміщення через державний кордон 32 транспортних засобів, 10 з яких оформив як гуманітарну допомогу, що свідчить про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про правила оформлення митних документів, правила переміщення автомобілів через державний кордон, а також про системність його дій.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 було подано до ГУ НПУ в Львівській області заяву про вчинене кримінальне правопорушення за фактом вчинення щодо нього невідомими особами шахрайських дій, апеляційний суд вважає їх неспроможними з огляду на таке.

Так, згідно наданою стороною захисту копії заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.01.2024, ОСОБА_1 звернувся до органу поліції із заявою про те, що до нього звернулися особи, які представилися такими, що мають відношення до ЗСУ та попросили перевезти автомобіля в якості гуманітарної допомоги для потреб ЗСУ, на що він погодився. Документи отримував в Польщі перед кордоном від ОСОБА_3 , які він пред`являв для перевезення автомобіля. Транспортний засіб перевозив до м. Львова, де передав його двом особам, один з яких мав ім`я ОСОБА_4 . Підписаний акт прийняття-передачі автомобіля від уповноваженої особи з в/ч обіцяли надіслати на месенджери чи Новою поштою. Оскільки вказані особи не неодноразові прохання та вимоги надати акти передання автомобілів не відповідали і до тепер не надали. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просив внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення та визнати його потерпілим (а.с.85).

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що із заявою про вчинення кримінального правопорушення до органу поліції ОСОБА_1 звернувся лише 24.01.2024, тобто через рік з дня ввезення на територію України автомобіля марки HYNDAY моделі TUCSON. Даних про внесення органом поліції відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 чи визнання його потерпілим, стороною захисту надано не було. Посилання адвоката на перебування у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області матеріалів кримінального провадження № 0001046 щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст. 222, ч. 2 ст. 222, ч.3 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 222 КК, ОСОБА_7 за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст. 222КК та ОСОБА_8 за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст. 222 КК, не свідчить про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення та не спростовує доказів вини останнього.

При цьому апеляційний суд відкидає, як доказ відсутності у ОСОБА_1 умислу на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст.483 МК, долучену стороною захисту до матеріалів справи відповідь ст. слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області І. Туцької на адвокатський запит захисника Н. Ладанівської № Л-14/9/2 2024 від 28.05.2024, оскільки у цій відповіді йдеться про недоведеність органами досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0001046 від 04.05.2023 обізнаності ОСОБА_1 щодо злочинного умислу підозрюваних у цій кримінальні справі саме на скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.201-2, 222 КК України. Натомість такі висновки слідчих органів не виключають наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення за ч.1 ст.483 МК.

Є неприйнятними і твердження сторони захисту про те, що вартість переміщених транспортних засобів визначена неточно, що позбавило місцевий суд можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути справу про адміністративне правопорушення та правильно визначити розмір накладення адміністративного стягнення.

Згідно вимог ч.ч.1-6 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Як вбачається зі службової записки в.о. начальника управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ОСОБА_9 (а.с.23-24), відповідно до ч.1 ст. 51 МК, митна вартість товарів, що перемішується через митний кордон України, визначається декларантом, відповідно до норм МКУ. Станом на дату ввезення транспортних засобів, згідно інформаційних ресурсів митних органів (у 2022-2023 роках), відомості щодо вартості ідентичних транспортних засобів відсутні, однак, наявні відомості щодо подібних товарів, що мають схожі характеристики, завдяки чому виконують однакові функції товарів порівняно з товарами, що оцінюються та вважаються комерційно взаємозамінними у найбільш наближений період.

Враховуючи наявні у інформаційних ресурсах митних органів відомості щодо митного оформлення подібного транспортного засобу було визначено митну вартість транспортного засобу марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 на рівні 3800, 00 євро, що становить 151057,22 грн. (а.с.25).

Таким чином, митна вартість транспортного засобу була визначена у відповідності до вимог ч.1 ст. 51 МК, відповідно до наявних відомостей щодо подібних товарів, оскільки інші можливості визначення митної вартості транспортного засобу, передбачені п.1 ч.1, п.п. а п.1 ч.1 ст. 51 МК відсутні.

Отже апеляційні доводи адвоката про порушення вимог ст. 51 МК при визначенні митної вартості транспортного засобу, є хибними та не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не вирішив клопотання сторони захисту про об`єднання адміністративних проваджень щодо ОСОБА_1 в одне, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Як зазначено захисником в апеляційній скарзі, суд першої інстанції усно відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання про об`єднання адміністративних проваджень щодо ОСОБА_1 . Таким чином, рішення щодо клопотання сторони захисту судом першої інстанції було прийнято у судовому засіданні. Вимог щодо викладення результатів розгляду судом клопотання про об`єднання матеріалів адміністративних проваджень у формі процесуального рішення - постанови, після виходу з нарадчої кімнати - КУпАП не містить, а тому порушень вимог закону, допущених місцевим судом не встановлено.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю транспортного засобу марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 , шляхом подання до митного органу як підстави для переміщення товарів документу, а саме декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 24.01.2023, що містить неправдиві відомості щодо одержувача, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 483 МК.

Апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 відсотків вартості ввезеного автомобіля, що складає 75 528,61 грн, з конфіскацією предмету правопорушення, а саме автомобіля марки «HYUNDAI» моделі «TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з VIN № НОМЕР_2 - у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Ладанівської Н.І. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 529 МК, ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Ладанівської Наталії Іванівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО