Яготинський районний суд Київської області
Cправа №: 382/685/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 700031 від 05.04.2024 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що 05.04.2024 року о 20 годині 44 хвилин гр. ОСОБА_2 в м. Яготин, вул.. Київська 1а, керував транспортним засобом ВМW д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в встановленому законом порядку відмовився.. Таким чином, ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України.

Крім того, на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 100190 від 05.04.2024 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, в якому зазначено, що 05.04.2024 року о 20 годині 44 хвилин гр. ОСОБА_1 в м. Яготин, вул.. Київська 1а, керував транспортним засобом ВМW д.н.з. НОМЕР_2 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, оскільки позбавлений права керування транспортними засобами Яготинським районним судом Київської області 18.04.2023 року, дане правопорушення вчинене повторно протягом року, чим вчинив порушення пункту 2.1а ПДР України повторно протягом року.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просила закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та через канцелярію суду направила письмові пояснення з котрих вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №700031 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 316i з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на місці за допомогою Alkotest Drager, а також в лікарняному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, з таким висновком поліцейських ОСОБА_1 не погоджується.

Зокрема, звертаємо увагу суду на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є не доведеною належними та допустимими доказами.

По-перше, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису під час підходу працівників поліції до транспортного засобу ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні та саме з вказаного місця він покинув транспортний засіб.

Натомість місце водія під час підходу працівників поліції до транспортного засобу було вільне, відтак працівники поліції розцінили ситуацію таким чином, що ОСОБА_1 пересів з водійського місця на пасажирське місце з метою ухилення відповідальності.

Проте, такий висновок працівників поліції не відповідає дійсним обставинам справи.

Так, наголошуємо, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а перебував у ньому в якості пасажира.

Даним транспортним засобом керував ОСОБА_4 , який залишив транспортний засіб на узбіччі дороги та пішов до магазину на заправній станції.

Оскільки ОСОБА_1 знав, що водій ОСОБА_4 випив якусь пляшку пива, але достеменно не знав, алкогольного чи безалкогольного, про те, що останній перебуває поруч, працівникам поліції він не повідомляв, оскільки не хотів завдати йому будь-якої шкоди.

Водночас, ОСОБА_1 наголошував працівникам поліції про те, що він не керував транспортним засобом та про те, що водій скоро повернеться.

Отже, будь-якого доказу факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону) матеріали справи не містять.

Відтак, висновок працівників поліції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом ґрунтується виключно на припущеннях.

Так, визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.»

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу чи в ньому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Так, Київський апеляційний суд у своїй постанові від 28 січня 2022 року по справі № 369/12706/21 звернув увагу на те, що «наявний в матеріалах справи відеозапис нагрудних відеокамер працівників поліції не містить даних, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а сам ОСОБА_1 заперечував при цьому факт керування. Автомобіль розташовувався на паркувальному майданчику прибудинкової території.

За таких обставин, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем «Тойота» номерний знак НОМЕР_3 в ході апеляційного розгляду не встановлено.»

У постанові від 16 травня 2023 року по справі № 755/3262/23 Київський апеляційний суд вказав, що « будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону) матеріали справи не містять.

Наведене у свої сукупності указує на недоведеність у ході провадження у цій справі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння.»

У постанові від 21 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд зазначає, що « з дослідженого відеозапису не вбачається, що автомобіль «Volkswagen», н/з НОМЕР_3 рухався або переслідувався поліцейськими. Відсутня на відеозаписі фіксація й повідомлення поліцейського про причини зупинки транспортного засобу. З відеозапису не вбачається, ким саме зупинений автомобіль та хто був за кермом. Отже, вказаний відеозапис, який є об`єктивним доказом у справі не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen», н/з НОМЕР_1 матеріали справи не містять.»

Крім того, слід зауважити, що наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу було складено після винесення протоколу у даній справі.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення його було складено 05.04.2024 о 20:58, натомість направлення на огляд водія транспортного засобу було складено 05.04.2024 о 21:00.

Зазначені обставини підтверджують те, що до моменту складання протоколу ОСОБА_1 належним чином не було роз`яснено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Так, відповідно до п. 6 та 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Водночас, саме за результатами відмови від проходження огляду у медичному закладі відносно правопорушника може бути складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічне положення міститься і в інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, яка регламентує, що «у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду».

До того ж, слід звернути увагу на те, що наявний у матеріалах справи відеозапис з місця подій не відображає будь-яких ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ..

Так, відеозапис відображає стійку ходу ОСОБА_1 не порушену його рухову сферу та мовну здатність, стан свідомості орієнтований, поведінка врівноважена.

В той же час, згідно п 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015№ 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто саме на працівників поліції покладається обов`язок передати в суд всі матеріали, які стосуються адміністративного правопорушення, в тому числі й повний запис з нагрудних камер поліцейських.

Натомість, у даному випадку, працівниками поліції в порушення вимог ст.255 КУпАП України не виконано обов`язок щодо збирання доказів, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу не дає можливості з достатністю встановити його винність у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №100190 водій керував транспортним засобом не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії при цьому був позбавлений права керування ТЗ Яготинським судом від 18.04.2023, чим порушив п. 2.1.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, з таким висновком поліцейських ОСОБА_1 не погоджується.

Зокрема, звертають увагу суду на те, що ОСОБА_1 не мав обов`язку показувати працівникам поліції водійське посвідчення, оскільки транспортним засобом він не керував, а перебував його пасажиром.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису під час підходу працівників поліції до транспортного засобу ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні та саме з вказаного місця він покинув транспортний засіб.

Натомість місце водія під час підходу працівників поліції до транспортного засобу було вільне, відтак працівники поліції розцінили ситуацію таким чином, що ОСОБА_1 пересів з водійського місця на пасажирське місце з метою ухилення відповідальності.

Проте, такий висновок працівників поліції не відповідає дійсним обставинам справи.

Так, наголошуємо, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а перебував у ньому в якості пасажира.

Даним транспортним засобом керував ОСОБА_4 , який залишив транспортний засіб на узбіччі дороги та пішов до магазину на заправній станції.

Оскільки ОСОБА_1 знав, що водій ОСОБА_4 випив пляшку якогось пива, але достеменно не знав, алкогольного чи безалкогольного, про те, що останній перебуває поруч, працівникам поліції він не повідомляв, оскільки не хотів завдати йому будь-якої шкоди.

Водночас, ОСОБА_1 наголошував працівникам поліції про те, що він не керував транспортним засобом та про те, що водій скоро повернеться.

Отже, будь-якого доказу факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону) матеріали справи не містять.

Відтак, висновок працівників поліції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом ґрунтується виключно на припущеннях.

Крім того, слід зауважити, що суть правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є незрозумілою, а об`єктивна сторона вчиненого адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 є не чіткою.

З показань свідка ОСОБА_4 даних в судовому засіданні вбачається, що він того дня керував транспортним засобом, він не вживав спиртного, був за кермом оскільки ОСОБА_1 відпочивав та вживав спиртне, тому він був за кермом. Зупинявся також, біля заправочній станції був, заправляв автомобіль пальним та відійшов, коли повернувся, то побачив працівників поліції та не забажав бути у їх присутності. Тоді керував він ОСОБА_1 не керував, і він би його не допустив до керма, оскільки ОСОБА_1 перебував в стані сп`яніння.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відео диск, прийшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Відповідно до п.43 Рішення ЄСПЛ «Кобець проти України» при оцінці доказів суд повинен керуватися критерієм, доведення "поза розумним сумнівом" . Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

До протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 700031 від 05.04.2024 року, та серії № ЕПР№100190 від 05.04.2024 року складених відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП додано компакт-диски з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з котрих вбачається, що відео не містить даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та руху авто. Виходить з авто ОСОБА_1 не з водійського сидіння авто та висловлює про незгоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в зв`язку з тим, що не керував транспортним засобом.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 2.5 Правил дорожнього руху який ставиться в провину ОСОБА_1 це відмова від проходження на місці огляду на стан сп`яніння за допомогою Драгера та в закладі охорони здоров`я.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає умисну форму вини.

Відповідно до Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (із змінами) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року «Ірландія проти Сполученого Королівства» п.161, (Ireland v. The United Kingdom), Series A заява 25, а також рішення Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, ст. 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Докази повинні буди достатньо переконливими, чіткими і узгодженими між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту». Європейським судом з прав людини, по справі «Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain»» від 06.12.1998 року встановлено, що принцип презумпції невинності вимагає щоб всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тлумачились на користь даної особи.

Відповідно до п.1 розділу II Інструкції пропорядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 року "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" (із змінами) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п.п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №700031 від 06.04.2024 року про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження на місці огляду на стан сп`яніння за допомогою Драгера не знайшли свого підтвердження належними доказами, оскільки спростовані дослідженим в судовому засіданні відеозаписом.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на сукупність вищевказаних доказів, винність ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, не здобуто.

Згідно з п.2.1а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Санкція ч.2 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Санкція ч.4 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході розгляду усі наявні в справі матеріали, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у вчиненні цього діяння за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, у судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а також враховуючи, що огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даними статтями.

Відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що відносно ОСОБА_1 одночасно розглядаються два матеріали про адміністративні правопорушення, а саме у справі № 382/685/24 провадження 3/382/510/24, у справі № 382/686/24 провадження № 3/382/511/24, на підставі ст. 36 КУпАП вбачається за необхідне об`єднати зазначені справи в одну та об`єднаній справі присвоїти № 382/685/24 провадження 3/382/510/24.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 5 ст. 126 ч. 1 ст. 130, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справу № 382/685/24 провадження 3/382/510/24, у справі № 382/686/24 провадження № 3/382/511/24 в одну та об`єднаній справі присвоїти № 382/685/24 провадження 3/382/510/24.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного суду

Суддя Кисіль О. А.