П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2024 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Адамович М. Я. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадяники України, жительки АДРЕСА_1 , не працюючої

за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адмінправопорушення 10.09.2024 року о 01.50год. ОСОБА_1 вчинила спробу незаконного перетинання державного кордону із України в Республіку Польща в пункті пропуску «Угинів-Долгобичув», територія Сокальської ОТГ, пред`явивши на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Італія серії НОМЕР_1 , виданий 21.06.2019 року, на ім`я ОСОБА_2 . Однак, під час проведення процедури прикордонного контролю встановлено, що остання має громадянство України, тобто вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання правопорушник подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Адвокат Ткаченко А.О. надав заперечення на протокол, в якому зазначає, при здійсненні прикордонного контролю 10.09.2024р. ОСОБА_1 пред`явила закордонний паспорт громадянина Республіки Італії № НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_3 , в пункті пропуску через державний кордон "Угринів" та перетнула кордон України на виїзд. В матеріалах справи відсутні докази, що вказаний документ містить недостовірні відомості про особу та є підробленим чи не дійсним, і таким, що не давав права перетину кордону України. ОСОБА_1 при перетині кордону пред`явила дійсний паспорт громадянина Республіки Італії, який їй належить, містить усі необхідні реквізити, виданий уповноваженим державним органом іншої держави, підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд із держави та визнаний Україною. ЇЇ дії не суперечать положенням ст.12 ЗУ "Про державний кордон України", ст.6 ЗУ "Про прикордонний контроль" щодо вимоги про перетин кордону за дійсним паспортним документом, а також узгоджуються із приписами Європейської конвенції "Про громадянство", ратифікованої Україною.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Частиною 1 ст.204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон Україниабо в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповіднихорганів влади.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перетинаючи кордон України під час перетину державного кордону надала інспектору прикордонної служби паспорт громадянина Республіки Італії, що підтверджується матеріалами справи.

Однак, чинним законодавством в Україні відповідальності за множинне громадянство не передбачено.

Відповідно до вимог ч.3 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 (зі змінами), пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Цим же законом (п.п.12, 14 ч.1 ст.1) передбачено, що паспортний документ - це виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.

При цьому перевірка документів, тобто дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, здійснюється з метою встановлення їх дійсності та приналежності конкретній особі.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , будучи громадянином України, має також закордонний паспорт громадянина Республіки Італії на ім`я Samoylenko Yaroslava, серії НОМЕР_1 , за яким вона 10.09.2024р. перетинула державний кордон України, як громадянка Республіки Італії. Вказаний документ містить усі необхідні реквізити, виданий уповноваженим державним органом іншої держави, підтверджує громадянство, посвідчує особу, дає право на в`їзд або виїзд з держави (і це узгоджується із вимогами Європейської Конвенції «Про громадянство»).

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 перетнула державний кордон поза межами пункту пропуску, також немає даних, які свідчать про підробку пред`явленого нею документу, його недійсність чи інші протиправні ознаки.

Пред`явлений ОСОБА_1 паспорт громадянина Республіки Італії є офіційним документом, достовірність якого не оспорюються.

Дії ОСОБА_1 не суперечать положенням ст.12 Закону України «Про державний кордон України», ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року (зі змінами) щодо вимоги про перетин кордону за дійсним паспортним документом, а також узгоджуються із приписами Європейської Конвенції» Про громадянство», ратифікованої Україною.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинила спробу незаконного перетину державного кордону України у пункті пропуску без відповідних документів, не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а тому, провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283-285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: М. Я. Адамович