Справа № 466/8643/24 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 33/811/1703/24 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 04 листопада 2024 року,

з участю захисника правопорушника ОСОБА_1

адвоката Мотрука М.Ю.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 19 серпня 2024 року о 01 год. 50 хв. у м. Львові на вул. Мазепи, 3А. керував транспортним засобом марки «TOYOTA RAV4», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та у медичному закладі водій відмовився. Дана подія зафіксована на нагрудні відео-реєстратори №471095 та №474096. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликаються на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що працівниками поліції відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції, порушено порядок проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що працівники поліції не надали йому направлення до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому, стверджує, що він не відмовлявся від такого огляду.

Просить оскаржувану постанову місцевого суду скасувати, постановити нову, якою закрити провадження у справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Мотрука М.Ю. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 суддя першої інстанції допустила неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрила їх суті, не дала їм належної оцінки, а лише формально вказала на них.

Так, відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку, є встановлення факту керування особою транспортним засобом на час зупинки працівниками поліції.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №114277 та оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «TOYOTA RAV4», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився.

Визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя виходила з того, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується зібраними доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №114277 від 19 серпня 2024 року, відеофіксацією з бодікамер; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 серпня 2024 року; рапортом працівника поліції від 19 серпня 2024 року.

Разом з тим, суддею всупереч вимог ст. 252 КУпАП не досліджено всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно абз. 17 п. 1.10 Розділу 1 Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім того, п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 передбачено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Так, як вбачається із відеозапису події, в такому містяться відомості лише про події, які мали місце біля припаркованого транспортного засобу, однак, ним не зафіксовано руху та моменту зупинки автомобіля, а тільки вбачається, що ОСОБА_1 та працівники поліції стоять біля транспортного засобу марки «TOYOTA RAV4», н.з. НОМЕР_1 , який знаходився у нерухомому стані з вимкненим двигуном.

Поряд з цим, із відеозапису вбачається, що екіпаж Омега-603 із працівником патрульної поліції поліцейським 2 взводу 3 роти 4 батальйону ОСОБА_2 , який склав протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №114277 від 19 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, не зупиняв транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , так як, зазначений екіпаж патрульної поліції прибув на виклик екіпажу Омега 012, і до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не долучено жодних належних доказів того, що останній дійсно керував автомобілем «TOYOTA RAV4», н.з. НОМЕР_1 у визначені протоколом час і місці з ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, враховуючи, що транспортний засіб марки «TOYOTA RAV4», н.з. НОМЕР_1 , перебував у нерухомому стані, ОСОБА_1 не може вважатися особою, яка керувала ним, адже він не виконував жодних функцій водія на час пропозиції працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Отже, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка не керувала транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Поряд з цим, відповідно до п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, проте, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення ОСОБА_1 або дані щодо відмови від таких пояснень.

Крім цього, згідно п. 10 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), у разі встановлення у особи ознак сп`яніння, такі зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду, який складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, працівниками поліції, в порушення вищезазначеної Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №114277 від 19 серпня 2024 року не долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння із зазначеними ознаками сп`яніння та копію такого не вручено ОСОБА_1 , що є обов`язковим в даному випадку.

Поряд з цим, відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту тимчасового затримання транспортного засобу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено порушення працівниками поліції вимог вищезазначених Інструкцій та нормативних актів

Отже, враховуючи вищенаведене, на думку апеляційного суду, при винесенні постанови, суддя місцевого суду не надала оцінки та аналізу наявним у справі доказам, не з`ясувала усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшла помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведених обставин, апеляційний суд суд приходить до висновку, що постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 04 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.