Справа №585/4036/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шульга В.О.
Номер провадження 33/816/250/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря Баришевої А.І., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Харчука О.П., розглянувши в режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Харчука О.П. на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора ФОП «ОСОБА_5» НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування всім видами транспортних засобів строком на 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 27 вересня 2023 року близько 23 год. 09 хв. в м. Ромни по бульвару Європейський, керував автомобілем БМВ 318, реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку № 302 від 27.09.2023 КНП СОР ОКСЛ, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Харчук О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2023 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції в порушення вимог Закону, розглянув справу без повідомлення ОСОБА_1 про дату та місце судового засідання, чим грубо порушив процесуальні права останнього та обмежив його в доступу до правосуддя, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, апелянт зазначає про те, що всупереч імперативних вимог Інструкції 1452/735, лікарем-наркологом під час проведення медичного огляду не було взято зразки біологічного середовища ОСОБА_1 та не проведено їхнє лабораторне дослідження.

Можливості застосування лікарем, під час медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, технічного засобу контролю типа «Драгер», вказаною інструкцією не передбачено.

Таким чином, зважаючи на ту обставину, що при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не було проведено лабораторних досліджень, висновок КНП СОР ОКСЛ від 27.09.2023 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 302 є очевидно недопустимим, що тягне за собою неможливості його дослідження.

Також, апелянт звертає увагу на те, що в діях поліцейського СРПП Роменського РВП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 наявна провокація. Так, працівником поліції в супереч ч. 1 ст. 266 КУпАП, п. 2, п. 2-1 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого Постановою КМ України від 17.12.2008 № 1102, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом після складання протоколу серії ААД № 007978 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У подальшому, інші працівники поліції повторно зупинили авто під керування ОСОБА_1 та склали відносно нього уже оскаржуваний протокол ААД № 008999 від 27.09.2023.

Та обставина, що працівники поліції не виконали імперативних приписів закону про відсторонення від керування водія, у разі складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та передали дані даного водія для наступної зупинки інспекторами поліції, свідчить про навмисну провокацію з боку поліції, з метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, в силу допущених порушень чинного законодавства судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та працівниками поліції під час складання, оформлення матеріалів, а також беручи до уваги відсутність належних та допустимих доказів, які б беззаперечно доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянт вважає, що постанова суду не може бути визнаною законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження відносно ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника Харчука О.П., який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а згідно ст. 248 цього Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а відповідно до п. п. 2, 3 ст. 278 цього Кодексу, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суду, розгляд справи 10 жовтня 2023 року відбувся у відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до долученого протоколу, працівниками поліції було зазначено, що розгляд справи відбудеться в Роменському районному суді Сумської області 10 жовтня 2023 року о 10 год., без визначення хвилини.

Для уточнення дати та часу судового засідання, 09 жовтня 2023 року захисником Харчуком О.П. перевірялася інформація на офіційному веб-порталі Судової влади України, проте жодних відомостей не було.

Лише 10 жовтня 2023 року о 13 год. 30 хв. з`явилася інформація про те, що судовий розгляд справи № 585/4036/23 призначено на 10 год. 00 хв. 10 жовтня 2023 року.

Отже, після надходження матеріалів відносно ОСОБА_1 до суду, останній не був належним чином повідомлений про судовий розгляд матеріалів за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Харчука О.П. про порушення права ОСОБА_1 на захист та права на особисту участь під час розгляду справи, а саме те, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення за його відсутності без отримання даних про своєчасне сповіщення учасників про місце і час розгляду справи.

Разом з тим, право на участь в судовому засіданні, є складовою права на захист.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Виходячи з вищевикладеного слід зробити висновок, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права.

За таких обставин, ураховуючи допущені судом першої інстанції порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, апеляційний суд робить висновок про необхідність скасування постанови судді та прийняття нової постанови, як це передбачено п. 3 ч. 8 ст.294 КУпАП.

Вирішуючи питання про ухвалення нової постанови апеляційний суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вчинення ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджуються зібраними у справі та дослідженими апеляційним судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 27.09.2023 серії ААД № 008999;

- висновком комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 302 від 27.09.2023, яка підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписами із нагрудної камери працівника поліції, якими зафіксована проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я з використанням спеціального технічного засобу.

Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в розрізі з наявними у ній доказами в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП України, які містяться в матеріалах справи та фактично відтворюють події, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із долучених відеозаписів вбачається, як на бульварі Європейський в м. Ромни був зупинений автомобіль «BMW 318», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Працівниками поліції водія вказаного автомобіля було проінформовано про причину зупинки та повідомлено останнього про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме відчувався різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці.

Після вказаних дій, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній відмовився та погодився проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду.

У медичній установі ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, який показав концентрацію алкоголю у повітрі, що видихувався у розмірі 0,5 % проміле.

Із вказаним показником ОСОБА_1 погодився, що підтверджує проставлений ним підпис у медичному висновку щодо результатів огляду.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що лікарем наркологом допущено порушення порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки у ОСОБА_1 не було відібрано біологічні зразки природного середовища, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки жодна норма чинного законодавства не містить такого обов`язку.

Так, відповідно до спільного наказу МВС та МОЗ 1452/735 від 09.11.2015 - відібрання біологічних зразків при огляді на стан алкогольного сп`яніння у випадках підозри водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковим. Обов`язковим є огляд з відібранням біологічних зразків при підозрі водія у перебуванні в стані наркотичного сп`яніння чи під дією психотропних речовин.

Крім того, за приписами п.8 даної Інструкції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

За приписами п.3 розділу III Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Пунктами розділу ІІІ Інструкції також унормовано, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Таким чином, визначення стану алкогольного сп`яніння шляхом лабораторного дослідження здійснюється лише у окремо взятих випадках, зокрема, під час ДТП.

Твердження захисника про те, що вказаною Інструкцією не передбачено проведення лікарем огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, апеляційний суд визнає необґрунтованими.

Так, відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Тобто, вказаною нормою підзаконного нормативного акту чітко передбачено право лікаря проводити медичний огляд з використанням вимірювальної техніки у виді газоаналізатора.

Також, апеляційний зауважує про те, що діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду, і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, встановлюється не тільки на підставі результатів газоаналізатора, а лікар звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак алкогольного сп`яніння (серед яких також є запах алкоголь з порожнини рота, та інші), які вказують на можливий стан сп`яніння.

Клінічні дані в поєднанні із результатом газоаналізатора, дають можливість визначити, чи знаходиться людина в стані сп`яніння.

Відтак, апеляційним судом не встановлено порушень лікарем порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, до того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення висновку щодо медичного огляду, ОСОБА_1 не висловлював.

Доводи сторони захисту щодо провокаційних дій з боку працівників поліції у відношенні ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що суперечить фактичним обставинам справи.

Як вбачається з долучених відеозаписів, жодних порушень з боку поліцейських при оформленні адміністративного матеріалу не вбачається.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції, суду не надано.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Щодо тверджень захисник про те, що працівники поліції умисно не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що стало підставою для повторного зупинення автомобіля під керуванням останнього вже іншими працівниками поліції, і як наслідок складання ще одного протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, оцінка правовірності дій працівників поліції щодо не відсторонення особи від керування транспортним засобом під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 27.09.2023 серії ААД № 007978, виходить за межі розгляду апеляційним судом даних матеріалів справи та не стосуються подій вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення 27.09.2023 о 23 год. 09 хв., зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 008999.

Крім того, апеляційний враховує те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, всупереч доводам апелянта, апеляційним судом відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінено долучені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з такого.

Так, відповідно ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Разом з цим, зі змісту ст. 33 КУпАП вбачається, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Отже, апеляційний суд, накладаючи адміністративне стягнення, враховує особу ОСОБА_1 , та те що він притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку, й інші обставини справи, та вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Разом з цим, у зв`язку з накладенням стягнення за вчинення адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 , слід стягнути й судовий збір, передбачений ст.40-1 КУпАП.

Керуючись ст. 7, ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Харчука О.П. - задовольнити частково.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 (нуль) коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.