Справа № 643/758/24
Провадження № 3/643/862/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Семенова Я.Ю., розглянувши матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

у с т а н о в и в :

У провадження Московського районного суду м. Харкова 24 січня 2024 року надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №643197 від 17 січня 2024 року, 17 січня 2024 року о 12 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Конєва (після перейменування об`єкту топоніміки бульвар Гончарівський), 10 в м. Харкові, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток на адресу проживання правопорушника, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, у судовому засіданні був присутній повноважний захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Цуркан Р.А.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Цуркан Р.А. у судовому засіданні 29 лютого 2024 року повідомив, що з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №643197 від 17.01.2024 він та його підзахисний не погоджуються. Зазначив, що 17 січня 2024 року близько о 12-00 годині по вул. Конєва в м. Харкові поліцейські зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , з посиланнями на те, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, доказів порушення правил дорожнього руху працівники поліції останньому не надали. При спілкуванні із ОСОБА_1 поліцейські повідомили йому, що вбачають у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд у медичному закладі, на що його підзахисний погодився та на службовому транспортному засобі поліцейських вони проїхали до КНП ХОР «ОКНЛ». Посилався, що по приїзді до медичного закладу поліцейські ще раз запитали в ОСОБА_1 , чи згоден він пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 зазначив, що згодний пройти огляд. Зайшовши до кабінету лікаря, ОСОБА_1 , розуміючи, що його права можуть бути порушені, повідомив усім присутнім, що скористається своїм правом на фіксацію на свій мобільний телефон процедури проходження ним огляду на стан сп`яніння. Водночас, лікар у категоричній формі заборонила ОСОБА_1 проводити фіксацію процедури проходження огляду, посилаючись на ст. 307 ЦК України. Як зауважував захисник, лікар-нарколог є не лише фізичною особою, а й посадовою особою, яка виконує певні функціональні обов`язки. Пояснив, що ОСОБА_1 повідомив лікарю, що не буде знімати її, а буде фіксувати лише саму процедуру проходження огляду на той випадок, якщо його права будуть порушені і такі порушення його прав він зміг би оскаржити у судовому порядку. Проте лікар попросила ОСОБА_1 залишити її кабінет та зачинила перед ним двері. З огляду на викладене, захисник просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, позаяк ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а огляд не проводився через незаконні дії лікаря.

У судовому засіданні 19 червня 2024 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Цуркан Р.А. пояснив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а був згоден його пройти, проте бажав зафіксувати процедуру проходження огляду на свій мобільний телефон. Водночас, лікар, яка в той момент виконувала свої посадові обов`язки, відмовила ОСОБА_1 у проведенні огляду, посилаючись, що буде проводити огляд лише тоді, коли ОСОБА_1 припинить відеозйомку на власний мобільний телефон. Зазначив, що після цієї події, пізніше, ОСОБА_1 також зупиняли співробітники поліції та пропонували пройти огляд, на що він погоджувався та отримав висновки лікаря-нарколога №752 та №755 від 16.03.2024, відповідно до яких 16 березня 2024 року у ОСОБА_1 не виявлено ознак наркотичного сп`яніння.

На запитання суду захисник пояснив, що до 17.01.2024 ОСОБА_1 жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, огляд на стан сп`яніння ніколи не проходив, але йому було відомо, що існує практика порушення прав осіб, які проходять такий огляд, тому його підзахисний бажав знімати процедуру на свій мобільний телефон.

Згідно зі статтею 268 КУпАП, інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відносяться до правопорушень, за яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів, проти чого у судовому засіданні не заперечував його захисник адвокат Цуркан Р.А.

Суд, вислухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, доходить висновку, що провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на таке.

За правилами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У п. 13 розділу ІІІ Інструкції, який встановлює правила проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, зазначено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності) (п. 5 Інструкції).

Пунктом 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до пункту 7 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі за текстом Порядок), поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно з пунктом 8 зазначеного Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як убачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №643197 від 17.01.2024 додано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №148 від 17.01.2024, складений лікарем КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з яким, 17.01.2024 ОСОБА_1 відмовився від наркологічного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Водночас, відеозаписи з бодікамери поліцейських не містять відомостей на підтвердження обставин того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП ХОР «ОКНЛ». Натомість, з відеозаписів убачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, був згоден та бажав пройти огляд на стан сп`яніння, про що неодноразово зазначав, як працівникам патрульної поліції, так і лікарю-наркологу, бажав проводити фіксацію процедури проходження огляду на власний мобільний пристрій. Убачається, що лікар КНП ХОР «ОКНЛ» не дозволила ОСОБА_1 здійснювати відеозапис, посилаючись на ст. 307 ЦК України, та взагалі заборонила йому здійснювати відеофіксацію у закладі охорони здоров`я. Зафіксовано, як ОСОБА_1 неодноразово повідомляв лікареві, що він не буде знімати на відеокамеру свого мобільного телефону її, лікаря, а буде фіксувати саме процес проведення огляду, що йому гарантовано положеннями ст. 34 Конституції України, однак лікар відмовилася проводити огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Більш того, зафіксовано, що лікар попросила ОСОБА_1 залишити її кабінет та у подальшому зазначила, що ОСОБА_1 зможе зайти до кабінету та пройти огляд лише тоді, коли такий огляд буде проводитися без фіксації на його мобільний телефон, зауважила, що без неї він огляд не пройде. Зафіксовано, що ОСОБА_1 неодноразово просить лікаря провести його огляд на стан сп`яніння, але лікар відмовляється, позаяк ОСОБА_1 здійснює зйомку на свій мобільний телефон.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з п. 17 Розділу ІІІ «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у зазначеному вище висновку. Водночас з Висновку від 17.01.2024 №148 убачається, що у графі 11 висновку «Підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду» відсутній підпис ОСОБА_1 , як обстежуваної особи. Більш того, на відеозаписі з бодікамери поліцейських обставини того, що ОСОБА_1 у присутності поліцейського, який його доставив до закладу охорони здоров`я, повідомляється зміст висновку щодо результатів його медичного огляду на стан сп`яніння не зафіксовано, а відтак, вимоги вказаної Інструкції виконані не були. Водночас, відомостей про те, що до відома ОСОБА_1 було доведено зміст висновку щодо результатів його медичного огляду на стан сп`яніння та про що він відмовився поставити підпис у Висновку, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Таким чином висновок огляду, викладений лікарем КНП ХОР «ОКНЛ» у Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.01.2024 №148 про те, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння є таким, що не відповідає дійсним обставинам, позаяк ОСОБА_1 неодноразово просив лікаря провести його огляд на стан сп`яніння, а відтак, стверджувати, що даним висновком знаходять своє підтвердження обставини того, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, як про це зазначено в протоколі, підстави відсутні.

Належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт відмови водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до п. 20 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Водночас, з відеозаписів з бодікамери поліцейських убачається, що лікар КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» навіть не розпочала огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, натомість зазначила, що буде проводити його огляд лише за умови, якщо останній не буде вести фіксацію на власний мобільний пристрій. Відтак, беручи до уваги те, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння лікарем навіть не розпочиналася, підстави для складення лікарем висновку в розумінні вимог п. 20 Інструкції, були відсутні.

У свою чергу, положеннями п. 22 Інструкції закріплено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Крім зазначеного, як убачається з відеозаписів з бодікамери поліцейських, ОСОБА_1 неодноразово посилався, що не відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, навіть наполягав на його проведенні (Диск 1, інтервал відеозапису: 12:44:23 12:44:56; 13:46:23 13:47:30; 13:55:36 13:55:49; 13:56:29 -13:57:16; 13:59:43 14:01:13; 14:02:02 14:02:46; 14:18:28 -14:18:56).

Що стосується посилань лікаря КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» на положення ст. 307 ЦК України, якими вона обґрунтовувала заборону ОСОБА_1 здійснювати фіксацію обставин проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння на власний мобільний пристрій, суд зважає на таке.

Так, відповідно до вимог ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Фізична особа, яка погодилася на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, може вимагати припинення їх публічного показу в тій частині, яка стосується її особистого життя.

Правилами п. 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції унормовано, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Відтак, виконання лікарем закладу охорони здоров`я свого професійного обов`язку щодо проведення огляду особи (водія) щодо виявлення стану сп`яніння не стосується її особистого життя, а тому підстави вважати, що при здійсненні ОСОБА_1 відеофіксації на власний мобільний пристрій процедури проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння буде здійснюватися відеофіксація особистого життя лікаря, є помилковими.

Діяльність лікаря у даному випадку полягає у виконанні ним функцій, покладених на заклади охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, при цьому такий огляд проводиться стосовно широкого кола осіб, а відтак, така діяльність має ознаки публічності, а тому на лікаря у даному випадку не можна розповсюджувати гарантії, передбачені ст. 307 ЦК України.

Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» №2801-XII від 19.11.1992, кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я і здоров`я населення, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь.

Держава згідно з Конституцією України гарантує всім громадянам реалізацію їх прав у сфері охорони здоров`я шляхом здійснення державного і можливості громадського контролю та нагляду в сфері охорони здоров`я, як це унормовано вимогами п. «г» ч. 1 ст. 7 вказаного вище Закону.

При цьому, проведення процедури огляду на стан сп`яніння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, жодним чином не стосується особистого життя лікаря, а стосується лише його професійної діяльності у сфері виконання обов`язків у закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.

Також суд звертає увагу, що як це зафіксовано на відеозаписі з бодікамери поліцейських (інтервал відеозапису: 14:02:02 14:02:46), лікар-нарколог, відмовляючи ОСОБА_1 у проведенні стосовно нього огляду на стан сп`яніння, мотивуючи це тим, що він не має право фіксувати процедуру його огляду на власний мобільний пристрій, оскільки тим самим він порушить законні права лікаря, визначені положеннями ст. 307 ЦК України, не побажала на його прохання відрекомендуватися особі, яку у встановленому законом порядку було доставлено до КНП ХОР «ОКНЛ» для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Що стосується зазначення працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 про те, що він не має права здійснювати відеофіксацію процедури проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння, позаяк така заборона врегульована положеннями ст. 6 ЗУ «Про психіатричну допомогу», що зафіксовано на відеозаписі з бодікмери поліцейських (інтервал відеозапису: 14:03:22 14:18:28), то такі посилання працівників патрульної поліції є хибними, позаяк положеннями ч. 6 ст. 6 ЗУ «Про психіатричну допомогу» закріплено, що забороняється без письмової згоди особи або без письмової згоди її законного представника та лікаря-психіатра, який надає психіатричну допомогу, публічно демонструвати особу, яка страждає на психічний розлад, фотографувати її чи робити кінозйомку, відеозапис, звукозапис та прослуховувати співбесіди особи з медичними працівниками чи іншими фахівцями при наданні їй психіатричної допомоги. Відтак, посилання працівників патрульної поліції на наведену норму закону є нерелевантними до обставин справи, яка перебуває на розгляді суду.

Крім зазначеного, суд звертає увагу на те, що, як це убачається з відеозаписів з бодікамери поліцейських (інтервал відеозапису: 13:50:07 13:55:36), працівники патрульної поліції, обґрунтовуючи «законність» відмови лікаря у наданні можливості ОСОБА_1 здійснювати фіксацію процедури його ж огляду на стан наркотичного сп`яніння, посилалися на можливість залучити до проходження процедури огляду ОСОБА_1 двох свідків, водночас, жодних дій для цього не вчинили.

Такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства України є посилання працівників патрульної поліції на те, що ОСОБА_1 має право зняти на власний мобільний пристрій лише обставини того, як він у вбиральні збирає сечу у резервуар для біологічного середовища, а інші обставини проходження ним огляду він фіксувати не має права, позаяк проти цього заперечує лікар з підстав, зазначених останньою.

Серед іншого, обґрунтовуючи заборону фіксування процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння на власний мобільний пристрій у КНП ХОР «ОКНЛ» працівники патрульної поліції посилалися на лікарську таємницю. Водночас, такі посилання працівників патрульної поліції є нерелевантними до обставин даної справи, позаяк, як це унормовано положеннями ст. 40 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я», яка розкриває поняття «лікарська таємниця», медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків. При використанні інформації, що становить лікарську таємницю, в навчальному процесі, науково-дослідній роботі, в тому числі у випадках її публікації у спеціальній літературі, повинна бути забезпечена анонімність пацієнта.

З огляду на наведене, у матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували твердження ОСОБА_1 та його захисника адвоката Цуркана Р.А. про те, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Дані протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції судом відхиляються, позаяк з досліджених судом доказів, у тому числі об`єктивних даних відеозаписів, які надані працівниками патрульної поліції, убачається, що ОСОБА_1 не висловлював відмову від проходження такого огляду, а навпаки намагався забезпечити його проходження.

Як це гарантовано положеннями ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості; презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення Великої Палати Конституційного Суду України від 26.02.2019 №1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого (п. 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barberа, Messeguе and Jabardo v. Spain) від 06 грудня 1988 року, п. 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - відмова водія транспортного засобу від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, не доведено «поза розумним сумнівом». Вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджується належними та допустимими доказами по справі.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя: Я.Ю. Семенова