ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/137/24 Номер провадження 33/814/977/24Головуючий у 1-й інстанції Сербіненко І. В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я., за участі потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 адвоката Микитюка В.О., представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Беркути В.Л., представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Ващука Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 09 липня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою провадження щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм НГУ 3017, адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

У задоволенні клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - адвоката Микитюка В.О. в частині направлення матеріалів адміністративної справи № 546/137/24 до УПП в Полтавській області ДПП, для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відмовлено.

Витрати, пов`язанні з проведенням судової автотехнічної експертизи за матеріалами справи № 546/137/24 про адміністративне правопорушення (провадження № 3/546/87/24) відносно ОСОБА_3 від 30 травня 2024 року за № 3155 покладено на державу.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №628513 від 11.02.2024, 11.02.2024 о 13 год 55 хв водій ОСОБА_3 на а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський 313 км, керуючи автомобілем «SSANG YONG REXTON», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «JEEP CHEROKEE», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , після чого останнього відкинуло на припаркований на узбіччі т/з TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Враховуючи наданий суду висновок експерта, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, прийняти нову, якою ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд не мав жодних підстав призначати судову експертизу, оскільки дане питання є правом, а не обов`язком суду, а в матеріалах справи містяться докази, які підтверджують вчинення правопорушення саме ОСОБА_3 , а саме протокол про адміністративне правопорушення, схема дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_2 .

Вказує, що суд першої інстанції розглянув клопотання адвоката про призначення судової автотехнічної експертизи, де визначив вихідні дані, без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП та виклику інших учасників дорожньо-транспортної пригоди, які були безпосередньо, як потерпілими, так і свідками у даній дорожньо-транспортній пригоді, чим по суті обмежив усіх зацікавлених сторін взяти участь в обговорені клопотання про призначення судової експертизи в залі судового засідання та в односторонньому порядку самостійно зазначив «вихідні дані» та визначив експертну установу в якій буде проходити експертиза, а також питання, які має дослідити експерт і надати висновок.

Зазначає, що суд першої інстанції при винесені постанови про призначення судової експертизи виходив виключно із додаткових письмових пояснень ОСОБА_3 від 04 березня 2024 року та інформації зазначеній в клопотанні про призначення судової експертизи його адвокатом.

Вказує, що суд при розгляді клопотання про призначення експертизи не звернув увагу на те, що зміст письмових поясненнях ОСОБА_3 , що були надруковані 04 березня 2024 року суттєво відрізняються від тих, які ним надані на місці дорожньо-транспортної пригоди працівникам патрульної поліції, без посилань на швидкість руху транспортних засобів та відстані.

На переконання апелянта, саме водій автомобіля «SSANG YONG REXTON», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 недотримався та порушив п.п. 2,3 б, 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України в результаті чого вчинив дорожньо-транспортну пригоду внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Одночасно в апеляційній скарзі просить визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.07.2024 та поновити строк апеляційного оскарження постанови у зв`язку з тим, що зі змістом повного судового рішення по справі, де було наведені мотиви його прийняття потерпілий ОСОБА_1 ознайомився лише 26.07.2024 на офіційному сайті Решетилівського районного суду Полтавської області у розділ «Стан розгляду справ».

Суд апеляційної інстанції вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді є поважними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи зі змістом судового рішення потерпілий ознайомився лише 26 липня 2024 року, строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне, поновити потерпілому строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, вислухавши потерпілого ОСОБА_1 в підтримку доводів поданої апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_2 , представників потерпілих - адвокатів, які підтримали подану апеляційну скаргу, вважали постанову суду незаконною та необґрунтованою, заперечення адвоката Микитюка В.О. з приводу доводів апеляційної скарги, щодо проведення апеляційного розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 не заперечував, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, судом першої інстанції цих вимог закону дотримано не було.

З матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №628513 від 11 лютого 2024 року, відповідно до якого 11.02.2024 о 13 год 55 хв водій ОСОБА_3 на а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський 313 км, керуючи автомобілем «SSANG YONG REXTON», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «JEEP CHEROKEE», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , після чого останнього відкинуло на припаркований на узбіччі транспортний засіб TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Однак суд першої інстанції за результатом розгляду справи за вказаним протоколом дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки він не відповідає наявним доказам та матеріалам справи.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином не були встановлені фактичні обставини справи.

Як встановлено з матеріалів справи, суд помилково дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Так, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ст.124 КУпАП доводиться даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення ААД №628513 від 11 лютого 2024 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, з якої вбачається, як були розташовані автомобілі на місці дорожньо-транспортної пригоди, позначено місця їх зіткнення, та пошкодження, позначено напрямок руху транспортних засобів, а також письмовими поясненнями самого ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 .

В ході апеляційного розгляду були перевірені показання потерпілих про обставини дорожньо-транспортної пригоди та механізму руху транспортних засобів.

Відповідно до письмових пояснень потерпілого ОСОБА_1 надані ним безпосередньо на місці події, вбачається, що він рухався по трасі у правому ряду, побачив перешкоду у виді транспортного засобу, включив аварійку та знизив швидкість руху. Завершаючи маневр об`їзду перешкоди відчув різкий удар в задню частину автомобіля. Від удару його автомобіль відкинуло на припаркований на узбіччі автомобіль TOYOTA CAMRY.

Згідно з письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 встановлено, що він рухався на своєму автомобілі з м.Решетилівки в сторону м.Полтави, поблизу с. Нова Диканька побачив на узбіччі автомобіль знайомих, зупинився щоб допомогти. Автомобіль припаркував на узбіччі по правилам дорожнього руху, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію. В бік м.Полтави рухався автомобіль військових , який почав об`їжджати перешкоду , після чого інший автомобіль допустив зіткнення. Від удару перший автомобіль відкинуло на припаркований на узбіччі автомобіль TOYOTA CAMRY.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_3 пояснив, що 11.02.2024 керуючи автомобілем «SSANG YONG REXTON», рухався в світлий час доби по проїзній частині автомобільної дороги в напрямку м. Полтави з м. Києва. Під час руху, він знаходився в лівій смузі, на вулиці був туман, проїзна частина була мокра та слизька, через дощ. Попереду його автомобіля рухався автомобіль «JEEP CHEROKEE», який почав різко здійснювати гальмування для уникнення зіткнення із транспортними засобами, що знаходилися в правій смузі, при цьому зманеврувавши з правої в його ліву смугу дороги.

В ході апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_1 вказав, що рухався у правій смузі руху, попереду побачив автомобіль, який стояв у правій крайній смузі руху з пошкодженим причепом, займаючи 2/3 смуги правої смуги руху, у зв`язку з чим, перед зміною напрямку руху заздалегідь увімкнув світлову аварійну сигналізацію, в ході завершення маневру об`їзду перешкоди відчув удар в задню частину свого автомобіля, який в подальшому відкинуло на припаркований на узбіччі автомобіль потерпілого ОСОБА_2 .

За показаннями потерпілого ОСОБА_2 даних апеляційному суду встановлено, що останній зупинився на узбіччі за 100 метрів від дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля знайомого, зазначив, що до моменту зіткнення автомобілів під керуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , авто під керуванням ОСОБА_1 проїхало значну відстань в лівій смузі руху після автомобілів, що стояли частково в крайній правій смузі.

Свідок ОСОБА_4 , викликаний з ініціативи суду з огляду на надані потерпілим ОСОБА_2 в ході апеляційного розгляду пояснень щодо наявності очевидців дорожньо-транспортної пригоди, надав суду показання про те, що 11 лютого 2024 року друзі знайомого товариша на автомобілі, до якого був прикріплений лафет, тобто платформа для перевезення транспортних засобів, потрапили в дорожньо-транспортну пригоду на автотрасі Київ-Харків-Довжанський неподалік с.Демидівки, та попрохали в нього надати техніку, а саме трактор, щоб відтягнути пошкоджений автомобіль. По прибуттю на місце події він зупинив свій автомобіль за 100 метрів позаду лафети, оскільки видимість була мінімальна з огляду на туман, з увімкненою світловою аварійною сигналізацією. З м.Полтави їхав потерпілий ОСОБА_2 , який побачив автомобіль знайомого та зупинився задля уточнення у потребі надання допомоги за 100 метрів попереду лафети, також увімкнувши світлову аварійну сигналізацію. Орієнтовно через 10 хвилин по автотрасі рухався автомобіль «JEEP CHEROKEE», який помітивши припаркований на дорозі автомобіль свідка позаду лафети, перелаштувався в ліву смугу руху, та в момент проїзду вказаним автомобілем місця дорожньо-транспортної пригоди за участі лафети, інший автомобіль, який рухався у лівій смузі руху позаду зіштовхнувся з автомобілем «JEEP CHEROKEE». В результаті чого автомобіль «JEEP CHEROKEE» відкинуло на припаркований транспортний засіб потерпілого ОСОБА_2 .

Показання свідка ОСОБА_4 дані ним в ході апеляційного розгляду справи відповідають та узгоджуються з показаннями потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Суд враховує, що показання послідовні та узгоджені між собою, та не викликають сумнівів у їх достовірності.

За вимогами пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до пункту 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Аналізуючи дорожню обстановку, яка склалася 11 лютого 2024 року апеляційний суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_3 у загальному випадку повинен був керуватися вимогами пунктів 12.1.,13.1 Правил дорожнього руху України.

В суді апеляційної інстанції, посилання на недотримання водієм ОСОБА_1 швидкісного режиму та раптовість зміни його напрямку руху не знайшло свого підтвердження.

Апеляційний суд не приймає до уваги наявний у матеріалах справи висновок судової автотехнічної експертизи з огляду на необ`єктивність наданих вихідних даних, що характеризують параметри руху транспортних засобів, які відсутні у первинних поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди. Відомості про швидкість руху транспортних засобів фактично взято судом першої інстанції виключно із письмових пояснень сторони захисту.

При цьому слід звернути увагу, що суд першої інстанції в ході розгляду матеріалу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в жодне судове засідання для з`ясування обставин та перебігу дорожньо-транспортної пригоди не викликав та й взагалі не повідомляв. Потерпілий ОСОБА_2 був повідомлений лише про судове засідання в якому й було прийнято кінцеве рішення в даному провадженні.

Тобто, суд першої інстанції, на момент призначення експертизи, не вжив заходів щодо отримання вихідних даних в інших учасників справи.

Наявність в діях водія ОСОБА_3 складу правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП підтверджує й характер пошкоджень транспортних засобів.

Окрім наведеного, апеляційний суд наголошує на тому, що в дорожній обстановці, яка склалася саме дії водія автомобіля «SSANG YONG REXTON», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та знаходяться у причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи пояснення потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_4 , який перебував на автотрасі та був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортних засобів «SSANG YONG REXTON», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , «JEEP CHEROKEE», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , TOYOTA CAMRY, та вказав про завчасне виконання водієм автомобіля «JEEP CHEROKEE» ОСОБА_1 зміни напрямку руху із правої смуги руху ліворуч до моменту зіткнення, враховуючи дорожню обстановку та характер механічних пошкоджень транспортних засобів, відповідно до даних схеми дорожньо-транспортної пригоди, за результатами розгляду всіх фактичних обставин справи в судовому засіданні встановлено, що в діях водія ОСОБА_3 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оскільки він будучи неуважним не врахував дорожню обстановку, з огляду на погодні умови на момент події не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «JEEP CHEROKEE», тобто не виконав вимог п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Доводи адвоката Микитюка В.О. про відсутність вини ОСОБА_3 у вчиненні даного адміністративного правопорушення з огляду на невідповідність дій саме водія ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають встановленим апеляційним судом фактичним обставинам, які підтверджуються наявними доказами.

Наявні у справі докази, свідчать про те, що саме невиконання водієм ОСОБА_3 п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Враховуючи наведене вище, та виходячи з представлених суду матеріалів справи, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 251 КУпАП, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків постанови суду першої інстанції знайшли своє підтвердження завдяки перевіреним доказам у суді апеляційної інстанції.

В той же час, на час прийняття рішення апеляційним судом, строк накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

З урахуванням викладеного, вважаю, що апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову суду - скасувати та прийняти нову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити потерпілому ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 09 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 09 липня 2024 року щодо ОСОБА_3 скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко