КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №363/1872/23 Суддя І інстанції - Олійник С.В.
Провадження № 33/824/340/2024 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Харчука О.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 24.08.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 24.08.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що 12.01.2023 року о 23 год. 50 хв. в с. Нові Петріці по вул. Ватутіна,34 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, відсутність реакції зіниць очей на світло) огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку проводився лікарем наркологом висновок №185, чим порушив п. 2.9. а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Харчук О.П. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на поверхневість розгляду справи, неповноту, необ`єктивне дослідження обставин справи, просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 24.08.2023 та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що зважаючи на ту обставину, що лікар нарколог не проводив лабораторних досліджень зразків біологічного середовища ОСОБА_1 , а також зважаючи на те, що результат комбінованого тесту на наркотики «Wondfo», не був підтверджений іншим альтернативним більш специфічним хімічним методом, а тому висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №185 від 12.01.2023 є очевидно недопустимим, що тягне за собою неможливість його врахування та дослідження при визнанні винуватості особи.

Крім того, апелянт зазначає, що переліком категорій законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженим постановою КМУ від 04 червня 2015 р. №374, взагалі не передбачено експрес-тестів на наявність наркотичних речовин, позаяк останні не можуть вважатися лабораторним обладнанням в розумінні Інструкції №1452/735, отже лабораторних обстежень ОСОБА_1 здійснено не було.

Також апелянт вказує, що в порушення Інструкції №1452/735, як вбачається з акту огляду №185 від 12.01.2023, а саме п.п.23-24 лікарем наркологом не зазначено методу та результатів лабораторних досліджень. Окрім того, з п. 25 акту огляду №185 вбачається, що лікарем не було встановлено заключного діагнозу.

Апелянт зазначає, що акт огляду №185 від 12.01.2023 не підписаний лікарем-наркологом, який проводив огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , що свідчить про те, що вказаний акт не набув юридичної сили. Таким чином, наявний в матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №185 від 12.01.2023 є недопустимим доказом, оскільки є похідним від акту огляду №185 від 12.01.2023.

Крім того, апелянт вказує, що у порушення вимог Інструкції №1452/735 експрес тестування зразків біологічного середовища ОСОБА_1 за допомогою комбінованого тесту на наркотики «Wondfo» було проведено не лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства, а медичною сестрою.

Також апелянт зазначає, що згідно з імперативними вимогами п. 15 Розділу 3 Інструкції 1452/735 лікар зобов`язаний був провести медичний огляд ОСОБА_1 на наявність у нього клінічних ознак сп`яніння, після чого відібрати зразки біологічного середовища в останнього та за результатами медичного обстеження та лабораторними дослідженнями встановити діагноз, який внести до акта медичного огляду, однак стан сп`яніння ОСОБА_1 було встановлено без обов`язкового медичного обстеження. Таким чином, зважаючи на те, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був діагностований без проведення обов`язкового медичного обстеження, то такий огляд був проведений з порушенням п. 15 Розділу 3 Інструкції 1452/735 та є недійсним в силу положень п. 22 Розділу 3 Інструкції 1452/735 та ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Крім того, апелянт вказує, що зі змісту протоколу серії ААБ №079544 від 12.01.2023 вбачається, що його було складено о 23 год. 15 хв. 12.01.2022 в Київській області, с. Нові Петрівці, вул. Ватутіна, 34, Разом з тим, з п. 7 Висновку №185 та п. 6 акту огляду №185 вбачається, що огляд на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 було проведено, лише о 23 год. 54 хв. 12.01.2023. Окрім того, з висновку щодо результатів медичного огляду №185 вбачається, що його була складено о 23 год. 59 хв. 12.01.2023. Таким чином, зазначені відомості у своїй сукупності, свідчать про те, що на момент складання протоколу, ані правопорушення скоєно не було, а ні самого огляду проведено не було, а ні результатів огляду не існувала, а тому в інспектора поліції булу відсутні правові підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про недопустимість протоколу серії ААБ №079544 від 12.01.2023.

Також апелянт зазначає, що з протоколу серії ААБ №079544 від 12.01.2023 вбачається, що до нього додається висновок №185. Разом з тим із. п. 1 висновку вбачається, що він був складений о 23 год. 59 хв. 12.01.2023, при цьому з протоколу вбачається, що його складено о 23 год. 15 хв. 12.01.2023, таким чином зазначені обставини, свідчать про те, що на момент складання протоколу, висновку №185 - не існувало, а тому відомості в протоколі про те, що висновок було додано до протоколу - недостовірні.

Крім того, апелянт вказує, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом в день та час, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, що прямо вказує на неприпустимість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №079544 від 12.01.2023 року інспектор поліції зазначає, що підставою для огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння стало те, що у нього нібито було виявлено такі ознаки наркотичного сп`яніння, як: почервоніння очей та відсутність реакції зіниць очей на світло. Однак, таке твердження інспектора патрульної поліції є надуманим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки із пояснень ОСОБА_1 та наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що він на протязі усього часу спілкування із працівником патрульної поліції, поводить себе спокійно, координація рухів та мови у нього не порушена, пальці його рук не тремтять та він має цілком природне забарвлення шкіряного покриву. Окрім того, апелянт вказує, що посилання інспектора патрульної поліції на те, що у мого підзахисного були звужені зіниці очей є надуманим та такими, що повністю спростовуються поясненнями мого підзахисного з яких вбачається, що працівники поліції не здійснювали перевірку реагування його зіниць на світло.

Апелянт вказує, що необґрунтованість та незаконність вимоги інспектора патрульної поліції до ОСОБА_1 про необхідність проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а також недійсність результатів огляд згідно висновку №185 від 12.01.2023 року підтверджується результатами лабораторних досліджень з медичної лабораторії «Діла» від 13.01.2023 року, згідно якої вбачається, що за результатами лабораторних досліджень на підставі біологічного середовища в організмі ОСОБА_1 не виявлено наркотичних засобів та речовин.

Крім того, апелянт зазначає, що працівники поліції під час виконання своїх службових обов`язків порушили вимоги Інструкції затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, оскільки примусово вимикали відеореєстратори, а також не зафіксували всі обставини події, зокрема факту керування транспортним засобом, усього процесу спілкування з ОСОБА_1 та порядку проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. У зв`язку з чим, відео файли з нагрудних камер працівників поліції, є недопустимим, як доказ.

Також апелянт вказує, що працівники патрульної поліції перед ввімкненням нагрудних відеореєстраторів, не попередили ОСОБА_1 про застосування відносно нього такого превентивного заходу. Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, у зв`язку із чим, відеозапис є неналежним та недопустимим доказом. А окрім того, під час складання протоколу, ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі право на захист, що призвело до грубого порушення норм КУпАП та положень Конституції України, що в свою чергу, свідчить про недопустимість доказів, наявних у матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та адвоката Харчука О.П., які підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції та долучені під час апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суддя місцевого суду послався на фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на огляд, відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зобов`язанні ОСОБА_1 не керувати транспортним засобом протягом 24 годин. Однак, самі по собі вказані матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що з постановою суду не можливо погодитись, оскільки обставини, які викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, а окрім того, огляд на стан сп`яніння проведено з численними порушеннями. ОСОБА_1 вказав, що 12 січня 2023 року о 23 год. 50 хв. він не керував транспортним засобом не лише в АДРЕСА_2 (як про те вказано в протоколі), а й не керував на той момент в АДРЕСА_3 , оскільки в той час взагалі перебував в приміщенні Вишгородської лікарні, що підтверджується актом огляду ( а згідно даних протоколу взагалі вбачається, що його було складено о 23 год. 15 хв.). Раніше до цього, орієнтовно близько 23 години він перебував у припаркованому незаведеному автомобілі та чекав знайомих, коли до нього під`їхали працівники поліції. Працівники поліції попросили пред`явити документи, що він і зробив, після чого вказали, що вбачають у нього ознаки наркотичного сп`яніння, що він категорично заперечував. На пропозицію поліцейських проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння погодився, адже, не знав, що лише водії можуть проходити такі огляди, більш того, знаючи, що ніколи не вживав наркотичних засобів, був впевнений, що висновок лікаря буде саме про це, і він зможе довести працівникам поліції, що вони помилялися з приводу наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння. По приїзду до медичного закладу, працівники поліції його супроводили в кабінет, де на прохання медичної сестри він відразу пішов в супроводі поліцейського до туалету і здав сечу. Будь - якого попереднього огляду лікарем не здійснювалось. Після того, як він заніс аналіз сечі, медсестра за допомогою тесту провела дослідження, при цьому, вказавши, що при цій процедурі присутня черговий лікар, яка перебувала в іншому кінці цього ж кабінету. Результати тесту йому чітко ніхто не озвучував, лише медсестра сказала, що, згідно даних тесту він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, з чим він відразу ж категорично не погодився. На це медсестра не відреагувала, а віддала йому ємкість з сечею та попросила піти її вилити, що він і зробив. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, він в поясненнях вказав, що з висновком він не погоджується, і про те, що лікар взагалі не перевіряла клінічної картини.

В матеріалах справи відсутні будь - які рапорти працівників поліції з того приводу, за яких обставин та де саме було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , якщо такий зупинявся.

З даних відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який тривалістю лише 1 хв. 59 сек. вбачається, що відеозапис розпочинається вже в приміщенні Вишгородської центральної районної лікарні з моменту, коли ОСОБА_1 здає аналізи сечі, і одну ємкість з сечею ставить на якийсь предмет, біля якого сідає й сам. До нього підходить медсестра та показує запакований тест, який буде використовуватись при огляді, при цьому медсестра звертає увагу ОСОБА_1 на те, що в кабінеті перебуває черговий лікар та вказує напрямок її перебування. В подальшому в ємкість з сечею опускається тест, проте, результатів проходження огляду за допомогою тесту не зафіксовано на відео, адже, на моменті очікування результатів відеозапис закінчується.

Відтак, з переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і не видно всієї процедури проходження огляду в медичному закладі.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги захисника та обставин, викладених в поясненнях ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції витребовувалось з управління патрульної поліції повний відеозапис з нагрудної камери інспектора СВП ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Січкара С.В., який би охоплював момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , хід спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 після зупинки та відео проходження останнім медичного огляду на стан сп`яніння. Проте, згідно з відповіддю за підписом начальника Вишгородського РУП полковника поліції Р.Бежука, надати повний відеозапис з нагрудної камери не є можливим, у зв`язку з тим, що відповідно до п.п. 1 п. 3 розділу VIIIНаказу МВС України « Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозлділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото - і кінозйомки» від 18.12.2018 року строк зберігання відеозаписів становить 30 діб.

Допитаний під час апеляційного розгляду працівник поліції Січкар С.В. , не зміг пригадати обставини складання протоколу щодо ОСОБА_1 через значний проміжок часу, що пройшов з моменту складання протоколу та велику кількість складених за цей час аналогічних протоколів про адміністративне правопорушення.

За клопотанням сторони захисту під час апеляційного розгляду допитано свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що 12 січня 2023 року приблизно о 23 год. йому зателефонував син та повідомив, що до припаркованого автомобіля, в якому він перебував, підійшли працівники поліції та забрали його у м. Вишгород на освідування, тому попросив підійти та доглянути за авто. Авто було припарковано за адресою: АДРЕСА_3 . Підійшовши до авто, він чекав сина та працівників поліції довгий час, по приїзду яких він на прохання працівників поліції написав розписку про те, що авто забирає він. При цьому, свідок відмітив, що будь - яких ознак наркотичного сп`яніння у сина не бачив, але син повідомив, що тест показав перебування його в стані наркотичного сп`яніння, з чим він категорично не погоджувався. Тому, вони відразу ж вирішили звертатись до лабораторії «Діла» для спростування такого стану, де за результатами дослідження не було виявлено наркотичних засобів та речовин.

Оцінюючи докази, які наявні в матеріалах справи, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора- водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Проте, матеріали справи не містять, а під час апеляційного розгляду не було беззаперечно встановлено та підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у зв`язку з чим, відсутні достатні, належні та допустимі докази на спростування доводів, які викладені апелянтом в апеляційній скарзі, з даного приводу.

Оскільки, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом доказами, наявними у справі доведено не було, то дана обставина є окремою та безумовною підставою для скасування постанови суду з прийняттям рішення про закриття провадження у справі.

Окрім того, слід зазначити, що проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103 (далі Порядок).

Відповідно до розділу ІІІ Наказу, лікар закладу охорони здоров`я проводить огляд водіїв на стан сп`яніння відповідно до вимог та в послідовності до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З копії акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 185 від 12.01.2023 р., що надійшов за запитом суду вбачається, що ОСОБА_1 виявляв балакучість та метушливість. При цьому, мав звичайний зовнішній вигляд, без особливостей; був у свідомості і повністю орієнтованим у собі, часі та місці; змін зіниць не відмічено, ністагм відсутній; тиск та серцебиття в нормі, відповідно АТ 120/80 мм, ЧЧС 76 ударів за хвилину;, рухова сфера, міміка, хода збережені у повному обсязі без особливостей, точні рухи виконував, ознак неврологічних, психічних порушень, органічного ураження центральної нервової системи не мав. Запах алкоголю з рота був відсутній. Вживання наркотичних речовин обстежуваний заперечував.

Разом з тим, в п. 20-22 Акту зазначено, що наркотичний тест показав позитивний результат на амфетамін та коноплю, на підставі чого був зазначений висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Для надання роз`яснень по акту та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції неодноразово в судове засідання викликалась лікар, яка проводила огляд, проте, згідно відповіді Генерального директора КНП «Вишгородська ЦРЛ», забезпечити явку лікаря не є можливим у зв`язку зі звільненням з займаної посади за власним бажанням.

На запит адвоката Харчука О.П. було надано відповідь з установи, яка здійснює клінічний моніторинг якості та результатів медичних оглядів клініко-анамнестичних даних обстежуваної особи та методичний контроль за проведенням оглядів на стан сп`яніння, щодо рецензування висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №185 від 12.01.2023, за результатами якого встановлено, що згідно клінічної картини, викладеної в акті, будь-якого виду сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), яка б відповідала діагностичним критеріям діючої в України міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду (Психічні і поведінкові розлади F1), при описі стану ОСОБА_1 в Акті не наведено, тобто відсутній опис клінічної картини будь - якого сп`яніння, а висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння було винесено виключно на підставі позитивних результатів експрес тесту. Однак, як зазначено у вищенаведеному рецензійному висновку, без клінічних ознак сп`яніння, наявність позитивних результатів тестування слід розцінити як хибно - позитивні результати або як факт можливого вживання психоактивної речовини певний період тому без стану сп`яніння у даний момент, але з позитивним тестом на виявлення метаболітів у досліджуваному середовищі. При цьому, відмічено про те, що винесення висновку лікарем про наявність стану сп`яніння за результатами позитивних імунохроматографічних тестів без відповідної клінічної картини є бездоказовим і необґрунтованим.

Окрім того, пунктом 7 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Відповідно до п.15 Розділу ІІІ Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Приписами п.2 Розділу ІІІ Інструкції встановлено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції вважаються недійсними.

В порушення Інструкції №1452/735, як вбачається з акту огляду №185 від 12.01.2023, а саме п.п.23-24 лікарем не зазначено результатів лабораторних досліджень, окрім того, з п. 25 акту огляду №185 вбачається, що лікарем взагалі не було встановлено заключного діагнозу, і такий акт не підписаний лікарем, який проводив огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Окрім того, в матеріалах справи відсутні і дані про те, що лікар, яка проводила огляд ОСОБА_1 , своєчасно, згідно з чинним законодавством пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою.

Всі наведені обставини свідчать про те, що огляд ОСОБА_1 був проведений з порушенням п. 15 Розділу 3 Інструкції 1452/735 та є недійсним в силу положень п. 22 Розділу 3 Інструкції 1452/735 та ч. 5 ст. 266 КУпАП. Відповідно, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №185 від 12.01.2023, який, відповідно до п. 16 Інструкції 1452/735 виданий на підставі акту, є очевидно недопустимим доказом, оскільки є похідним від акту огляду.

В свою чергу, саме на підставі висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №185 від 12.01.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення, який за наведених обставин також не можна вважати належним та допустимим доказом.

Вказаним обставинам суд першої інстанції не надав оцінки, визнавши висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений на підставі Акту №185 від 12.01.2023 щодо ОСОБА_1 належним доказом та таким, що підтверджує винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді? встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що постанова судді Вишгородського районного суду міста Києва від 24.08.2023 не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Харчука О.П. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Харчука О.П. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 24.08.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати.

Провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал