справа 362/2681/24
провадження 3/362/1387/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2024 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і

встановив:

14 квітня 2024 року о 18:50 у с. Кожухівка Фастівського району Київської області по вул. 1-го травня, 7 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - електроскутером MAXXTER без д.н.з., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Алкотест Драгер 3545, результат тесту 3,26 проміле, чим порушив пункт 2.9-А Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав. З-поміж іншого, ОСОБА_1 стверджував, що електроскутер MAXXTER без д.н.з, яким він керував у вказаний день і час, має потужність двигуна 2 кВт, а тому не є механічним транспортним засобом у розумінні ПДР України та не підлягає державній реєстрації. З цих підстав ОСОБА_1 зазначив, що він не може бути суб`єктом відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Однак, зазначені обставини повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, роздруківкою результатів, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, розпискою ОСОБА_2 , рапортом, направленням на огляд водія транспортного засобу, а також диском із відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) з нагрудної камери, використання якого передбачено статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» й Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року № 100, що був досліджений у судовому засіданні.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 2.9А Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Щодо аргументів ОСОБА_1 стосовно того, що електроскутер MAXXTER без д.н.з., не є механічним транспортним засобом у розумінні Правил дорожнього руху, а він не може бути суб`єктом відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, суд зазначає таке.

За змістом пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді адміністративних справ, зокрема за статтею 130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, статті 121 КУпАП, пункту 1.10 Правил дорожнього руху.

Згідно зі статтею 121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

У ПДР України відсутнє визначення «електроскутер» або скутер (електомопед), разом з тим, аналізуючи визначення «транспортний засіб», можна дійти висновку, що «електроскутер» (електромопед) відповідає поняттю транспортний засіб, оскільки призначений для перевезення людей, а ОСОБА_1 використовував його саме з цією метою.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 використовував електроскутер як транспортний засіб, останній, повинен був керувати транспортним засобом, рухаючись дорогами загального користування з додержанням вимог ПДР України.

Крім того, згідно з наведеним вище пунктом 1.10 ПДР України:

мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Таким чином, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати як два різні поняття: в широкому розумінні транспортний засіб, в тому числі і мопед, і в вузькому механічний транспортний засіб.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктами правопорушень, передбачених статті 130 КУпАП, є водії транспортних засобів та судноводії.

Тобто, КУпАП містить поняття транспортний засіб, а саме механічний транспортний засіб.

Також суд звертає на те, що до внесення змін до статті 121 КУпАП згідно з Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (набрав чинності 01 липня 2020 року), яким з частини восьмої цієї статті виключено слова та цифри «частинах першій - четвертій статті 130» її частина восьма мала таку редакцію:

«Під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, частинах першій - четвертій статті 130, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби».

Своєю чергою, виключення категорії правопорушень, передбачених у частинах першій - четвертій статті 130 КУпАП, із зазначеного переліку відбулось із одночасною криміналізацією відповідних правопорушень згідно із згаданим Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII. У пояснювальній записці до законопроекту, на підставі якого прийнято цей Закон, ідеться про те, що (дослівно): «Ураховуючи, що в Україні смертність унаслідок дорожньо-транспортних пригод - одна із найбільших у Європі та постійно зростає, пропонується посилити відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння шляхом переведення її в кримінальну площину».

Подальша декриміналізація відповідних правопорушень та не приведення законодавцем статті 121 КУпАП до попередньої редакції не може надавати підстав для висновку про те, що транспортні засоби, які в розумінні ПДР України не підпадають під визначення «механічний транспортний засіб», не є предметом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 указаного Кодексу, а їх водії суб`єктами такого правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку про те, що безвідносно до того, що електроскутер MAXXTER, яким керував ОСОБА_1 , має потужність двигуна менше 2 кВт та не є механічним транспортним засобом у розумінні ПДР України, цей електроскутер є транспортним засобом у розумінні диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП. Відповідно, ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого цією нормою.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі відповідно до встановлених норм закону держави Україна.

На підставі викладеного, надаючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог статті 252 КУпАП, суд дійшов висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд не встановив.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер і суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, суд уважає, що останньому слід призначити стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, тобто безальтернативну санкцію, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП.

З урахуванням положень статті 40-1 КУпАП, пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» і статті 7 Закону України «Державний бюджет України на 2024 рік» із правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283, 284, 285, 289 КУпАП, суд

постановив:

1. Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Відповідно до статті 285 КУпАП постанову оголошено негайно, а виготовлено 06 травня 2024 року.

Суддя О.В. Попович