ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1174/24 Справа № 235/2399/23 Суддя у 1-й інстанції - Стоілова Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Примак Н.М.,

захисника Безрука В.Л.,

апеляційну скаргу захисника Безрука В.Л., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2024 року встановлено, що 18.01.2024 року, вдруге, після усунення недоліків, до суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , з якого вбачається, що він 24.10.2023 року о 11.52 год., в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, в м. Покровську, вул. Пушкіна, в районі будинку 54, керував автомобілем «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спец приладу Драгер 6810 та в медичному закладі в установленому законом порядку відмовився під запис на нагрудну бодікамеру АН00021 відповідно до ст..266 КУпАП. Від керування був відсторонений

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Безрук В.Л. просить постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2024 відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Звертає увагу, що матеріали справи та відеозапис не містять фіксації та доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , тобто вчинення дій ОСОБА_1 як водієм транспортного засобу. Звертає увагу, що автомобіль належить ОСОБА_3 Долучений відеозапис до матеріалів справи також не містить факту, що саме його підзахисний керував транспортним засобом, а лише фіксує, як зупиняється авто та з нього виходить невідома особа.

Зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань технічний засіб за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення, а саме факт керування транспортним засобом та його зупинки, вважає, що такий доказ є неналежним та недопустимим.

Крім того, просить не приймати до уваги пояснення ОСОБА_1 , що саме він керував транспортним засобом та від медичного огляду відмовився, які містяться на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, оскільки такі показання не можуть мати будь-якого визначального значення.

Вказує, що працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 , що відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння є правопорушенням за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафу та позбавлення водійського посвідчення.

Крім того, його підзахисному не були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній підпис ОСОБА_1 про їх роз`яснення. Зауважує, що зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та за якою саме статтею буде його складено, працівники поліції його не повідомили. Копію вказаного протоколу не було вручено ОСОБА_1 .

Позиції сторін в суді :

Захисник Безрук В.Л. в судовому засіданні підтримав в повному обсязі свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній. Вважав можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового засідання.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду 1-ї інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук.Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки трансопртного засобу за допомогою «Драгер 6810» або у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився під запис на нагрудну бодікамеру АН0021 відповідно до ст. 266 КУпАП. Від керування був відсторонений, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону тавірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 575289 від 24.10.2023 року, в якому зафіксований факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.10.2023 року, в якому зафіксовані виявлені працівником поліції ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальці рук);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду при наявності ознак алкогольного сп`яніння;

-відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 24 жовтня 2023 року за участі ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Крім того, під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції досліджено наявний у матеріалах даної справи відеозапис, на якому зафіксовано обставини виявленого правопорушення, а саме: факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 та зупинки поліцейським транспортного засобу під його керуванням, після чого поліцейський одразу підійшов до дверей автомобіля зі сторони водія та почав спілкування (Диск «керування 1» починаючи з 11:55:10). Із вказаного відеозапису вбачається, що на пасажирському сидінні перебував ще один чоловік, проте він не пересаджувався, а лише виходив на деякий час для спілкування з іншим чоловіком, що переходив дорогу.

На відеозаписі «.....75» зафіксовано, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівником поліції добровільно пояснював та надав пояснення щодо керування саме ним транспортним засобом «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 (починаючи з 11:56:11). Після оголошення працівником поліції ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 , а саме: різкий запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук, зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. Зафіксовані і добровільні пояснення самого ОСОБА_1 , що він вживав алкоголь два дні тому, проте має захворювання шлунку язву, у зв`язку з чим висловив думку, що запах може довше триматися. Далі поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 , що його відсторонено від подальшого керування транспортним засобом.

Отже, доводи апеляційної скарги з приводу того, що у поліцейських не було підстав для пропонування ОСОБА_4 проходити огляд на стан сп`яніння, є безпідставними.

Жодних доказів фізичного чи психологічного тиску з боку співробітників поліції відносно ОСОБА_4 суду надано не було. На відеозаписі ОСОБА_4 претензій співробітникам поліції, чи незгоди з їх діями не виказував, усних чи письмових зауважень до протоколу не надавав.

Доводи сторони захисту про недоведеність факту керування саме ОСОБА_1 , що були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції, правильно не були прийнятті судом до уваги, оскільки відповідних доказів суду не надано та вони спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом. Як вбачається з відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 при спілкуванні з працівником поліції не оспорював факт керування транспортним засобом. Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не оголошували протокол, спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, який також підтверджує роз`яснення йому прав. Разом з тим, від надання пояснень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився під запис на нагрудну бодікамеру АН00021.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_4 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Безрука В.Л. та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Безрука В.Л., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин