Єдиний унікальний номер №943/2645/24
Провадження №3/943/1196/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судового засідання Дутки С.І., за участю захисника Скоробогатого М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177573 від 19.11.2024, що ОСОБА_1 вич обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за те, що 19 листопада 2024 року о 19 год. 30 хв. на автодорозі с. Кізлів с. Думниця Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 вич повторно протягом року керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи представлений повноважним захисником адвокатом Скоробогатим М.В., який в судовому засіданні заперечив винуватість свого підзахисного в скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності; відсутні докази повторності; зазначена в протоколі фабула правопорушення не відповідає змісту ч. 5 ст. 126 КУпАП; вина його підзахисного залишається недоведеною та відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Зокрема, як об`єктивно вбачається із відеозапису події, яким не зафіксовано факт керування його підзахисним транспортним засобом, а також захисник заперечив те, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки в його діях відсутня повторність, яка є обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, про що в матеріалах справи не має жодного належного та допустимого доказу повторності такого правопорушення, зокрема постанови органу поліції чи довідки поліцейського про повторність правопорушення за ст. 126 КУпАП. Натомість, у матеріалах справи наявна виключно інформація з бази «АРМОР», яка не засвідчена підписом жодної посадової особи органу поліції, де також вказано дві різні особи ОСОБА_1 із відмінними його анкетними даними, зокрема, в частині адреси проживання останнього. Однак, у матеріалах справи відсутня постанова про притягнення його підзахисного за ч. 2 ст. 126 КУпАП, яка набрала законної сили та була чинною на момент скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Відтак, на думку захисника, факт інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення залишається недоведеним та спростовується вищенаведеними обставинами, а вина ОСОБА_1 у його скоєнні «поза розумним сумнівом» не доведена, а оскільки такі сумніви органами поліції не спростовані, що в силу приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України повинні трактуватись на користь його підзахисного, а тому захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вичу ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме - керування ним транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто без посвідчення водія повторно на протязі року, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України.

Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приписами частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема, у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП).

Разом із тим, суддею встановлено, що у вину ОСОБА_1 поставлено керування ним повторно на протязі року транспортним засобом без посвідчення водія.

Проте, із надісланих до суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 убачається, що такі містять покликання на постанову ЕНА №1834359 від 05.04.2024 року, без надання будь-яких доказів цьому. Зокрема, згадана постанова у матеріалах справи відсутня, як і відсутні докази набрання такою постановою законної сили, її чинності, а також чи не оскаржувалась така в установленому законом порядку. Більше того, із наведеного також об`єктивно слідує, що інкримінована ОСОБА_1 постанова ЕНА №1834359 від 05.04.2024 року в матеріалах справи відсутня, як і не долучено довідки поліцейського про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Зокрема, в силу п. 4 та п. 5 Розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853, - поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, а також довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Натомість, до матеріалів справи органом поліції долучено лише витяг із Адмінпрактики, де є виключно покликання на вказану постанову ЕНА №1834359 від 05.04.2024 року без завантаження самої постанови та за відсутності доказів набрання такою постановою законної сили (її чинності), що не може вважатися доказом у розумінні положень Інструкції від 07.11.2015 за №1395.

Разом із тим, суд вважає обгрунтованими доводи сторони захисту про те, що у матеріалах справи наявна виключно інформація з бази «АРМОР», яка не засвідчена підписом жодної посадової особи органу поліції, де також вказано дві різні особи ОСОБА_1 із відмінними його анкетними даними, зокрема, в частині адреси проживання останнього (с. Кудирявці по вул. Шевченка, 1 та с. Кудирявці по вул. Шевченка, 34), оскільки такі доводи знайшли своє підтвердження у матеріалах даної справи.

Відтак, за наведених обставин, суд вважає, що матеріали справи не містять доказів щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: факту керування ним транспортним засобом раніше, не маючи такого права керування. Тобто, суд вважає, що належних і допустимих доказів щодо повторного вчинення ОСОБА_2 подібного правопорушення в минулому матеріали справи не містять. Відтак, у справі відсутні докази, які би підтверджували наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, у рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Натомість, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177573 від 19.11.2024, не знайшли свого підтвердження. Суд самостійно збирати докази не має права, оскільки обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Вищевикладене свідчить про те, що поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт повторного протягом року керування транспортним засобом ОСОБА_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто без посвідчення водія за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177573 від 19.11.2024, зважаючи на відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів, які би підтверджували вчинення останнім раніше адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а згідно правової позиції у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вича за частиною п`ятою статті 126 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 7, 126, 245, 247, 251, 268, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною п`ятою статті 126 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос