Справа № 944/5770/23
Провадження №3/944/412/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2024 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Матвіїв І.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №099616 від 02.09.2023, водій ОСОБА_1 02.09.2023 о 23 год 10 хв в Львівська обл Яворівський р-н с.Ясниська вул.Шевченка,11, керував автомобілем марки «BMW 640 І», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, продувши алкотестер «Drager».

За таких обставин працівники Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області кваліфікували дія водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки на їх думку він порушив п.2.9а «Правил дорожнього руху» України.

Особа яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Галич П.О. вину ОСОБА_1 заперечив, зазначив, що останньому висунуто обвинувачення про те, що він 02.09.2023 року об 23 год. 10 хв. в с.Ясниська по вул.Шевченка,11 керував автомобілем в стані алкогольного сп?яніння. Як вбачається зі змісту протоколу, такий було складено поліцейським ВРПП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області сержантом поліції Місюком І.Б.02.09.2023 року об 22 год. 23 хв. В м.Новояворівськ по вул.Шевченка,18.

3 долученого до матеріалів справи Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №48 від 02.09.2023 року, складеного у КНП «Новояворівська лікарня ім. Юрія Липи» вбачається, що відносно ОСОБА_2 проводився огляд на стан сп?яніння об 23:00 год 02.09.2023 року, оскільки саме цю годину вказано, як точний час огляду.

Відтак, вказане обвинувачення є неконкретним за змістом щодо часу та місця вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно даних Google Maps вул. Шевченка, 11 в с. Ясниська, тобто місце, де згідно протоколу здійснював керування ОСОБА_1 об 23 год. 10 хв. 02.09.2023 року знаходиться на відстані 27,9 км (найкоротший маршрут) від КНП «Новояворівська лікарня ім. Юрія Липи», де проводився огляд ОСОБА_1 об 23 год. 00 хв. 02.09.2023 року та складався протокол об 22 год. 23 хв. 02.09.2023 року та згідно даних Google Maps цю відстань між місцем вчинення правопорушення (с. Ясницька) до КНП «Новояворівська лікарня ім. Юрія Липи» можна подолати автомобілем за 31 хвилину.

Відтак, ОСОБА_1 фізично не міг перебувати об 23:00 год. 02.09.2023 року у КНП «Новояворівська лікарня ім. Юрія Липи», а вже об 23:10 год. 02.09.2023 року перебувати в с.Ясниська Яворівського району.

Окрім цього, є нелогічним та незрозумілим той факт, яким чином ОСОБА_1 міг бути оглянутий об 23:00 год. 02.09.2023 року на стан сп?яніння у якщо, згідно пред?явленому йому обвинувачення вбачається, що він здійснив керування об 23:10 год. 02.09.2023 року в с. Ясниська, тобто пізніше ніж проводився огляд, чого об?єктивно не могло бути.

Також, якщо виходити з фабули обвинувачення, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення у взаємозв?язку з приписами законодавства, що визначають порядок проходження огляду на стан сп?яніння та дії поліцейських, є незрозумілими дії поліцейських, зокрема на якій підставі поліцейським задовго до виявлення факту керування ОСОБА_1 було складено протокол, який перебуває на розгляді суду, а тим більше на якій підставі поліцейський міг скеровувати ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, якщо ще не відбувся навіть факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом.

3 наведеного вбачається також й той факт, що ОСОБА_1 не міг перебувати у двох різних місцях, які віддалені одне від одного щонайменше на 27,9 км, в час, зазначений в протоколі, а також він не міг вчинити інкриміноване йому порушення. На відео файлах, долучених поліцейськими не відображено факт керування автомобілем. Просить закрити справу у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10жовтня 2001 №1306 (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаного правила утворює склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч.2 ст.6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст.4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст.7 КУпАП).

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд має врахувати усі обставини вчинення особою правопорушення з тим, щоб оцінити чи доводять відповідні обставини її вину чи спростовують, чого при розгляді даної справи із зазначених причин здійснити неможливо.

Суд позбавлений можливості встановлювати такі дані самостійно, оскільки, як зазначено вище, суд лише перевіряє чи є в діях або бездіяльності особи склад інкримінованого правопорушення чи ні. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи, оскільки це становить порушення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відсутність в Протоколі вказаних даних або їх нерозбірливе ( чи не помилкове) написання позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності здійснювати ефективний захист своїх прав та інтересів, адже вона позбавлена можливості оспорити конкретні факти, які є фундаментальними при розгляді справи, однак які не мають чіткого вираження.

За для можливості притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за інкриміноване правопорушення доведенню підлягають вищевказані факти. Але за відсутності, таких даних у Протоколі це є неможливим, адже саме на поліцейського покладено обов`язок щодо кваліфікації дій особи, при тому, що суд зобов`язаний лише перевірити відповідні факти.

Суд не може самостійно припускати факти, які підлягають доведенню оскільки в такому випадку вийде за межі обвинувачення та вдасться до припущень, що неприпустимо враховувати при доведеності вини особи з огляду на гарантування кожному обвинуваченому можливості засудження виключно при доведеності вини поза розумним сумнівом.

Надані поліцейським інші докази не можуть бути використані для виправлення фабули правопорушення, а виходити за межі звинувачення, про що йшлося вище, суд не може.

Як вбачається в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №099616 від 02.09.2023, в ньому некоректно зазначено час вчинення правопорушення, місце вчинення правопорушення.

Крім того, позиція сторони захисту підтверджується відео - файлами, які містяться на DVD-R диску та постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого.

Таким чином, суддя вважає, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння у даному випадку відсутня.

Враховуючи, що наявність складу адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає доведеність фактів керування транспортним засобом та перебування особи в стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відсутність жодних доказів керування особою транспортним засобом виключає можливість її притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення до матеріалів справи долучено не було.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23- рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Належних та допустимих доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено.

З огляду на наведене, а також положення статті 62 Конституції України, суд приходить до висновку, що не доведено належними та допустимими доказами наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.130, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Матвіїв