Номер провадження: 33/813/2507/24
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н. Л.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Ровенко А.С., в присутності захисника Дементьєва Т.М., представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А., розглянувши, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби України Бєлошицької Л.Ф. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2024 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Дніпропетровській обл., громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , респ. Словенія,

- про закриття провадження у справі про вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України, закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції 05.09.2023 о 14 год. 59 хв., в пункт пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці прибув легковий автомобіль марки «Lincoln MKZ», держ. знак « НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який прямував із України до Румунії в якому у якості пасажира прямував громадянин України ОСОБА_2 .

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відпрацювання орієнтування АСАУР, відповідно до АСМО «Інспектор» розділу «Журнал пункту пропуску» за паспортними даними громадянина України ОСОБА_1 , встановлено, що 10.12.2015 він ввіз «Porsche Cayenne S», держ. знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , країна реєстрації Словенія, на митну території України в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року».

Однак, станом на 05.09.2023, вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку тимчасового ввезення.

Таким чином, на переконання митниці, громадянин України ОСОБА_2 перевищив встановлений відповідно до ст. 380 МК України строк перебування автомобіля «Porsche Cayenne S», д.р.н. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , країна реєстрації респ. Словенія у митному режимі тимчасового ввезення на митній території України більше ніж на тридцять діб.

Громадянин України ОСОБА_1 не надав до митного контролю та митного оформлення документи, що підтверджують сплату ним платежів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті при імпорті у разі ввезення транспортних засобів особистого користування.

Відповідно до інформації, наявної в розділі "Заяви підприємств та осіб" програми АСМО «Інспектор», станом на громадянин 05.09.2023 громадянином України ОСОБА_3 не було надано до митних органів України відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили чи протиправних дій третіх осіб, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку.

Також була проведена перевірка згідно розділу «Автотранспортні засоби» бази даних ЄАІС ДМСУ, відповідно якого в базі даних ЄАС ДМСУ відсутня інформація про оформлення транспортного засобу марки будь-якому іншому митному режимі чи оформлення на нього будь-яких митних документів.

Зазначені дії, на переконання митного органу, мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.

Закриваючи провадження по справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд 1-ої інстанції зазначив, що відповідно до змісту протоколу про порушення митних правил, встановлено, що ОСОБА_4 ставиться у провину те, що 10.12.2015 він ввіз на митну території України в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» автомобіль «Porsche Cayenne S» з номером кузова НОМЕР_4 .

Проте в судовому засіданні встановлено, що номер кузова автомобіля, який вказаний у протоколі про порушення митних правил №1500/50000/23 від 05.09.2023, жодним чином не має відношення до автомобіля ОСОБА_1 .

З наведених підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення протоколу про порушення митних правил для дооформлення чи усунення недоліків, оскільки до нього заборонено вносити виправлення чи вносити додаткові записи, та визнав протокол про порушення митних правил недопустимим доказом, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

Окремо суд звернув увагу на правову позицію Одеського апеляційного суду, про те, що строки притягнення особи до відповідальності, в тому числі за порушення митних правил не можуть бути безмежними та залежати лише від моменту, так званого, «виявлення» правопорушення правоохоронними органами, в той час як матеріали справи не містять доказів того, що Державна митна служба України станом на 10.12.2016 вживала заходи на виконання положень ч.ч. 5, 7 ст. 558 МК України щодо своєчасного виявлення порушення митних правил ОСОБА_1 щодо тимчасово ввезеного ним транспортного засобу, протокол відносно якого складено лише 05.09.2024, тобто через більше ніж 7 років з моменту порушення строку тимчасово ввезення автомобіля, що на переконання суду вказує на те, шо протокол був складений із порушенням строків накладення адміністративного стягнення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник Одеської митниці Держмитслужби Белошицька Л.Ф. зазначила, що постанова суду є необґрунтованою, винесеною всупереч вимог ст. 245 КУпАП та ст. 486 МК України про повне, всебічне, об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності до вимог закону, а також без належного урахування характеру вчиненого правопорушення, з огляду на наступне:

- судом 1-ої інстанції не враховано, що відповідно до інформації, наявної в базі даних АСМО «Інспектор» розділу «Журнал пункту пропуску» Держмитслужби України встановлено, що ОСОБА_1 ввіз на територію України транспортний засіб «Porsche Cayenne S», д.р.н. НОМЕР_3 з відповідним номером кузова, що свідчить про допущену у протоколі технічну помилку в зазначенні номера кузову, зазначена помилка не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та не звільняє його від відповідальності, оскільки ввезений автомобіль на теперішній час перебуває на території України і ОСОБА_1 не надав документів щодо його своєчасного вивезення з відповідним номером кузова;

- виявлення вказаного порушення митних правил стало можливим лише під час безпосереднього переміщення ОСОБА_1 через митний кордон України;

- бездіяльність ОСОБА_1 щодо невиконання обов`язку з вивезення автомобіля за межі митної території почалась з 10.12.2016 та на даний час триває, а тому утворює триваюче правопорушення;

- обчислення перевищення строків тимчасового ввезення має здійснюватися з моменту набрання чинності змінами до ст. 481 МК України, оскільки транспортний засіб переміщено до набрання чинності вказаних змін і ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не був притягнутий;

- ОСОБА_1 у період дії спеціальних умов, передбачених Законом № 1403-ІХ не здійснив митне оформлення ввезеного автомобіля, не скористався законодавчо наданою нагодою щодо вивезення транспортного засобу за межі України та не вчинив жодних дій для виконання умов з метою звільнення від адміністративної відповідальності

Посилаючись на викладені обставини, представник митниці Бєлошицька Л.Ф. просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України та накласти стягнення відповідно санкції даної статті.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, натомість, в судове засідання з`явився його захисник Дементьєв Т.М.

Враховуючи неявку ОСОБА_1 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП, з`ясувавши думку захисника Дементьєва Т.М. та представника митного органу, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення представника Одеської митниці Кептене Д.А., який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, захисника Дементьєва Т.М., який доводи скарги не визнав, просив її залишити без задоволення, а постанову суду без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про наступне.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

За приписами ст.ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги представника митниці, апеляційний суд доходить висновку, що оскаржена постанова не в повній мірі відповідає вимогам МК України та КУпАП з огляду на такі обставини.

Так, як вбачається із матеріалів, які надані апеляційному суду, 05.09.2023 року о 14 год. 59 хв., в пункт пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці прибув легковий автомобіль марки «Lincoln MKZ», держ знак « НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який прямував із України до Румунії в якому у якості пасажира прямував громадянин України ОСОБА_2 .

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відпрацювання орієнтування АСАУР, відповідно до АСМО «Інспектор» розділу «Журнал пункту пропуску» за паспортними даними громадянина України ОСОБА_1 , встановлено, що 10.12.2015 він ввіз «Porsche Cayenne S», держ знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , країна реєстрації Словенія, на митну території України в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року».

Однак, станом на 05.09.2023, вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку тимчасового ввезення.

При цьому, ОСОБА_1 не надав до митного контролю та митного оформлення документи, що підтверджують сплату ним платежів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті при імпорті у разі ввезення транспортних засобів особистого користування. Крім того, відповідно до інформації, наявної в розділі "Заяви підприємств та осіб" програми АСМО «Інспектор», станом на громадянин 05.09.2023 ОСОБА_1 не було надано до митних органів України відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили чи протиправних дій третіх осіб, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку.

Також була проведена перевірка згідно розділу «Автотранспортні засоби» бази даних ЄАІС ДМСУ, відповідно якого в базі даних ЄАС ДМСУ відсутня інформація про оформлення транспортного засобу марки будь-якому іншому митному режимі чи оформлення на нього будь-яких митних документів.

Апеляційний суд погоджується із доводами представника митниці відносно наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України з таких підстав.

Частиною 6 ст. 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

За вчинення вказаного правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.ч. 6, 7, 8 ст. 380 МК тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування. Транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації. Порядок державної реєстрації транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Проте, МК України передбачає і обставини, за яких особою, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть бути не вивезені у встановлений строк, але за умов дотримання відповідних зобов`язань.

Так, абз. 4 ч. 4 ст. 380 МК передбачено, що строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Частиною 1 ст. 460 МК визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469, ст. 470, ч. 3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст. 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Приписами ст. 192 МК передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявлено митного режиму» якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

При цьому, вчинити зазначені дії особа фактично має до настання строку спливу терміну вивезення транспортного засобу.

Вказане правопорушення є триваючим, оскільки це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Така позиція викладена у постанові КАС ВС від 11.04.2018 у справі №804/401/17.

Водночас, матеріали справи не містять відомостей відносно того, що ОСОБА_5 до теперішнього часу вживалися будь-які заходи, спрямовані на вирішення питання щодо вивезення зазначеного транспортного засобу будь-яким із способів за межі митної території України або з приводу звернення до митного органу з приводу продовження строків, які встановлені для тимчасового ввезення транспортних засобів на митну територію України.

Таким чином, слід констатувати, що ОСОБА_1 не здійснив жодних дій, які б могли вказувати на те, що останній намагався не порушити строк вивезення транспортного засобу у передбачений законом строк, що свідчить про наявність в його діях ознак порушення митних правил, відповідальність за які передбачена ч. 6 ст. 481 МК України.

При цьому, немає правового значення допущена при складенні протоколу описка у наведенні номера кузову транспортного засобу, такий недолік не є суттєвим, з огляду на достатність зібраних митним органом доказів, які наявні в матеріалах справи, при цьому зі змісту пояснень самого ОСОБА_1 (а.с. 4) вбачається, що він не заперечував обставини, викладені у протоколі про порушення митних правил, який підписав без зауважень, та пояснив, що не вивіз з території України відповідний транспортний засіб внаслідок його технічної несправності.

Апеляційний суд також констатує, що допущена у протоколі технічна помилка в зазначенні номера кузову є очевидною, не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та не є підставою для закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд 1-ої інстанції, не забезпечивши повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, дійшов безпідставного та помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

Водночас апеляційним судом встановлені обставини, які вказують на те, що на момент розгляду справи відносно ОСОБА_1 в суді 1-ої інстанції закінчився строк накладення адміністративного стягнення.

Так, приписами п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Строки накладення стягнень у справах про порушення митних правил визначені ст. 467 МК України, відповідно до ч. 1 якої, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Водночас, ст. 38 КУпАП встановлені строки накладання адміністративного стягнення за вчинення різних складів адміністративних правопорушень передбачених КУпАП.

При цьому, системний аналіз ст. 38 КУпАП свідчить про те, що граничний строк накладання адміністративного стягнення становить два роки з дня його вчинення.

Апеляційний суд вважає, що в зазначеній справі має істотне значення саме момент виявлення правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 .

Особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі визначені Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №657 від 31.05.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за №1669/21981 (далі-Порядок)

Розділом ІІ Порядку визначені особливості виконання митних формальностей відповідно до митного режиму тимчасового ввезення.

При цьому, Главою 5 цього Розділу врегульовано питання щодо здійснення контролю за дотриманням вимог митного режиму тимчасового ввезення, та частиною першою передбачено, що контроль за дотриманням умов митного режиму тимчасового ввезення покладається на митницю оформлення.

Частиною 5 Розділу ІІ Порядку передбачено, що для забезпечення контролю за товарами, що перебувають у митному режимі тимчасового ввезення, а також обміну інформацією між митними органами стосовно таких товарів використовується ЄАІС.

До ЄАІС вноситься інформація про митні формальності, що виконуються відносно тимчасово ввезених товарів, зокрема про:

- поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення;

- засоби, застосовані для ідентифікації товарів;

- дозволи, надані митним органом на неодноразове переміщення через митний кордон України товарів протягом строку дії митного режиму тимчасового ввезення;

- дозволи (загальні дозволи) на тимчасове ввезення контейнерів, пiддонiв, упаковок без оформлення МД або книжки А.Т.А.;

- продовження строку тимчасового ввезення;

- строк, установлений митним органом для реекспорту;

- передачу права використання митного режиму тимчасового ввезення;

- проведення митного огляду;

- складення протоколу про порушення митних правил;

- накладення арешту або тимчасове вилучення тимчасово ввезених товарів у справі про порушення митних правил;

- завершення режиму тимчасового ввезення;

- припинення режиму тимчасового ввезення.

Інформація до ЄАІС вноситься посадовою особою митного органу, яким здійснюється відповідна митна формальність, невідкладно після її виконання.

В свою чергу, ч. 4 Розділу ІІ Порядку визначено, що наявність, стан товарів, що перебувають у режимі тимчасового ввезення, а також їх цільове використання контролюються митними органами із застосуванням форм митного контролю, визначених ст. 336 МК України.

Вибірковість та періодичність здійснення митного контролю визначається відповідно до положень ст. 320 Кодексу, характеристики товарів, мети, строку та інших умов перебування товарів у режимі тимчасового ввезення.

За приписами ч. 1 ст. 320 МК України визначені форми та обсяги митного контролю, які обираються посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або автоматизованою системою управління ризиками.

Не допускається визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Відповідно до ч. 4 ст. 337 МК України контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань митної справи.

Більш того, Главою 77 передбачені взаємовідносини митних органів з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами підприємницької діяльності

Згідно з ч. 1 ст. 558 МК України митні органи при виконанні покладених на них завдань взаємодіють, у тому числі шляхом обміну інформацією, з правоохоронними органами в порядку, встановленому законодавством.

Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митні органи зобов`язані передавати Державній прикордонній службі України та органам Національної поліції інформацію щодо транспортних засобів та осіб, стосовно яких митними органами виявлено порушення строків тимчасового ввезення транспортних засобів та/або строків переміщення транспортних засобів у митному режимі транзиту, якщо особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не були присутні при складенні протоколу про порушення митних правил.

З метою контролю за державною реєстрацією транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, у строки, встановлені законодавством, а також контролю за цільовим використанням та/або передачею транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України чи поміщених у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такі транспортні засоби на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, митні органи у автоматизованому режимі зобов`язані передавати органам Національної поліції інформацію щодо:

- транспортних засобів особистого користування із зазначенням строків їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту та із зазначенням відомостей про осіб, які тимчасово ввезли такі транспортні засоби чи помістили їх у митний режим транзиту;

- транспортних засобів особистого користування, щодо яких порушено обмеження, встановлені МК України, а саме порушено строки їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, із зазначенням відомостей про осіб, які тимчасово ввезли ці транспортні засоби чи помістили їх у митний режим транзиту.

Із аналізу зазначених норм вбачається, що саме митні органи здійснюють контроль, в тому числі щодо виявлення порушення строків тимчасового ввезення транспортних засобів з використанням ЄІАС та аналізу відомостей з цієї системи щодо завершення режиму тимчасового ввезення, припинення режиму тимчасового ввезення, та зобов`язані у разі такого виявлення повідомляти Державну прикордонну службу України та органи Національної поліції у випадках, коли особа, що порушила такі строки та не була присутня при складенні протоколу про порушення митних правил.

Тобто, протоколи про порушення митних правил, у разі виявлення митними органи порушення строку тимчасового ввезення, можуть складатись і за відсутності особи, і саме в таких випадках митний орган зобов`язаний самостійно виявляти та фіксувати такі порушення, а не лише під час перетину відповідною особою державного кордону (як в даній справі) під час перевірки наявності відомостей про тимчасове ввезення такою особою на митну територію України транспортного засобу.

Проаналізувавши обставини справи, апеляційний суд доходить висновку, що у митного органу при безперешкодному доступі до ЄІАС та наявності в ній відомостей про строки тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», вже існувало беззаперечне право на внесення такого транспортного засобу до категорії ризикового та зобов`язувало надати таку інформацію до Державної прикордонної служби України та органів Національної поліції, з метою якнайшвидшого встановлення місця знаходження вищезазначеного транспортного засобу та ОСОБА_1 як особи, що його тимчасово ввезла на митну територію України, та відповідно невідкладно скласти протокол про порушення митних правил за ст. 481 МК України.

Однак, митними органами таких дій вчинено не було, оскільки протокол про порушення митних правил №1500/50000/23 було складено лише 05.09.2023, під час перетину ОСОБА_1 державного кордону України, тобто майже через 7 років з моменту порушення ним строку тимчасово ввезення автомобіля, що на переконання апеляційного суду вказує на закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Доводи представника митниці з приводу того, що виявлення вказаного порушення митних правил стало можливим лише під час безпосереднього переміщення ОСОБА_1 через митний кордон України, адже саме таким чином функціонує Єдина автоматизована система митних органів України, на переконання апеляційного суду не можуть бути підставою для накладення стягнення на особу, оскільки обрахунок строків накладення стягнення не може ставитися у залежність від внутрішньої організації роботи в органах митниці. Митниця як орган виконавчої влади зі значним штатом співробітників наділена відповідними засобами та можливостями щодо оперативного опрацювання відповідних документів.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Апеляційний суд під час розгляду зазначеної справи також враховує практику ЄСПЛ (п. 137 рішення від 09.01.2013 у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbingsand Others v. theUnited Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Водночас, апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За таких обставин, встановивши, що на час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності закінчився строк накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для зміни постанови суду 1-ої інстанції в частині підстав закриття провадження у справі та закриття провадження із посиланням на приписи п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга представника Одеської митниці Держмитслужби України Бєлошицької Л.Ф. підлягає частковому задоволенню, а постанова суду зміні, із закриттям провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, ст. 467 МК України.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 467, 486, 527, 528, 529 МК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби України Бєлошицької Л.Ф. задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2024, якою провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України стосовно ОСОБА_1 закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення - змінити, в частині підстав закриття провадження.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП та ст. 467 МК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца