ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/303/24 Справа № 711/2063/24 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Комплєктова Т. О. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисника Дона В.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дона В.О., на постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , солдата в/ч НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, 02.03.2024 о 20 год. 52 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2106», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , по провул. Гвардійському, 2 в м.Черкаси, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 квітня 2024 року змінити в частині накладення стягнення, скасувавши її в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком один рік. В іншій частині постанову районного суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі в ЗСУ на посаді водія. Враховуючи те, що ОСОБА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, судом першої інстанції не встановлено обставин, які обтяжують його відповідальність. Його противоправні дії не завдали будь-кому шкоди, не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, щире каяття. Крім того, відсутність посвідчення водія унеможливить виконання ним свого обов`язку по захисту держави від збройної агресії, вважає за необхідне залишити основне покарання, а саме штраф 17 000 грн., проте без права позбавлення керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 , та його захисника Дона В.О., про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, яким суд дав правильну правову оцінку та учасниками провадження не оспорюється, тому в апеляційному порядку постанова суду в цій частині не переглядається.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення, з врахуванням ч.2 ст.36 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням спеціального права, а саме, позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, судом першої інстанції враховано обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 щире каяття, при цьому суд першої інстанції не вбачав обставин, що її обтяжують. Також місцевим судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, у зв`язку із чим вважав, що необхідно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, стосовно прохання ОСОБА_1 , не позбавляти його права керування транспортними засобами, судом зазначено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним, як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 , просив змінити оскаржувану постанову, пом`якшивши стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до ОСОБА_1 , стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП визнає, щиро розкаюється, його противоправні дії не завдали будь-кому шкоди, не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, при цьому відсутність посвідчення водія унеможливить виконання ним свого обов`язку по захисту держави від збройної агресії, вважає за необхідне залишити основне покарання, а саме штраф 17 000 грн., проте без права позбавлення керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Зазначені доводи є неспроможними та безпідставними, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП за якою ОСОБА_1 , визнано винним та накладено на нього адміністративне стягнення, безпосередньо передбачає позбавлення права керування транспортним засобом на певний строк. Тобто, стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , накладено в межах, установлених КУпАП, застосування якого буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України.

Крім того, під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 особисто повідомив, що раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП. Згідно відеозапису, переглянутому в судовому засідання вбачається, що ОСОБА_1 особисто, повідомив працівників поліції про те, що вживав 2 пляшки пива та 200 гр. горілки.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.33,36 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника, таким що є достатнім для виховання ОСОБА_1 , в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, та не містить його альтернативних видів.

Разом з тим, встановлено, що судом першої інстанції було стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 605,60 грн., а враховуючи те, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем, та має право на пільги щодо сплати судового збору, згідно до вимог п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», вважаю за необхідне виключити з резолютивної частини постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 квітня 2024 року абзац другий про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 , є законною та обґрунтованою, а підстави змінити в частині накладення стягнення, скасувавши її в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком один рік, як того просить захисник ОСОБА_2 - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя , -

п о с т а н о в и в:

Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 , без задоволення.

Виключити з постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 квітня 2024 року, посилання про стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба