Провадження № 33/4808/667/24
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника Волосянка Р.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 11.03.2024 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 23 вересня 2023 року о 20 год. 24 хв. в м. Івано-Франківськ, по вул. Незалежності, 179Б, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря-нарколога у встановлено законом порядку, у КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради», чим порушив вимоги п.п.2.9 а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є незаконна та необгрунтована, винесена без всебічного, повного і об?єктивного дослідження обставин події. Стверджує, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки судової повістки він не отримував, а суд розглянув справу без його участі. Вказує, що його вина поза розумним сумнівом не була доведена належним чином. Вважає, що суд не виконав завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення на чому наголошував Верховний Суд України у п.24 Постанови Пленуму від 23.12.2005 року №4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті»; доказів вчинення ним правопорушення матеріали справи не містять, а тому постанова суду підлягає скасуванню. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, 21.05.2024 року тільки ознайомився з матеріалами справи, отримав консультацію адвоката та не зволікаючи 23.05.2024 року подав апеляційну скаргу. Також просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Клопотання апелянта про поновлення пропущеного апеляційного строку слід задовольнити для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, причини його пропуску є поважними. Як з`ясовано, апелянт не був належно повідомлений про судове засідання, не брав участі в судовому засіданні, із запізненням отримав копію постанови суду, потратив час на консультації та допомогу адвоката, залучається до волонтерської допомоги ЗСУ, що в сукупності перешкодило вчасно подати апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника про підтримання апеляції, проаналізувавши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 не може залишатися в силі, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено, без прояву обвинувального ухилу і суворо додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

Розгляд справи без ОСОБА_1 та його захисника за встановлених апеляційним судом обставин є порушенням його права на захист та правового принципу змагальності сторін у судовому процесі.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджуються відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями її конституційного права на правовий захист (ст.59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу і його було проголошено вже після завершення процедури огляду водія і складання протоколу.

Апеляційна інстанція не має правових підстав для відхилення сумнівів апелянта в об`єктивності показників алкотестера у цій справі, під час його продування на місці зупинки транспортного засобу, оскільки ОСОБА_1 неодноразово його продував. Цей сумнів неможливо спростувати через те, що у справі немає належно завіреної копії сертифікату про його повірку. Такі сумніви суд згідно ст. 62 Конституції України зобов`язаний трактувати на користь водія. За таких обставин підстав для направлення ОСОБА_1 в медичний заклад для проходження огляду не було, тобто в силу ст. 266 ч.5 КУпАП вся процедура його огляду є недійсною.

Як з`ясовано, ОСОБА_1 не було вручено копію протоколу, тобто в силу ст. 254 КУпАП йому не пред`явлено адміністративне обвинувачення, що є безумовною підставою для скасування постанови суду

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенства права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП..

Не всі апеляційні доводи апеляції дають підставу для скасування постанови суду, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Івано-Франківського міського суду від 11.03.2024 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Б.М. Гриновецький