Справа № 352/1317/24
Провадження № 3/352/665/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р.м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Гриньків Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступних обставин:

20.04.2024 року о 01:59 год в с. Драгомирчани по вул. Миру водій громадянин ОСОБА_1 , керував автомобілем Lexus is 220d номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за згодою громадянина ОСОБА_1 із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6810. Результат огляду 1,96 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив провадження щодо нього закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої пояснення мотивував тим, що вину у вчиненому правопорушенні він не визнає, оскільки не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за кермом був його знайомий ОСОБА_2 , який при наближенні до блокпосту у с. Драгомирчани зупинив машину на узбіччі, відкрив двері та втік, а ОСОБА_1 залишився у автомобілі. Через 20 хв приїхали працівники поліції та безпідставно звинуватили його у скоєному. Вказує, що будь-яких доказів, які б свідчили про зупинку та керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у справі немає. Окрім цього зауважив, що в протоколі не зазначено, чи є автомобіль марки Lexus is 220d транспортним засобом, не зазначено ознак, на підставі яких було виявлено стан алкогольного сп`яніння у нього, назву приладу відеофіксації, район область населеного пункту с. Драгомирчани. Акт огляду, на думку ОСОБА_1 у його присутності не складався та ним не підписувався, не містить дати та часу його складання та вказівки щодо відношення такого акту до протоколу серії ААД№585682. Щодо направлення на огляд водія, то таке у його присутності не складалося та йому не видавалося. Також зауважує, про розбіжності у часі прибуття старого сержанта поліції на блокпост та проведенні тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння. Вважає використання алкотестерів Драгер в Україні неправомірним, оскільки такі не пройшли належну сертифікаційну повірку.

Захисник ОСОБА_1 Камінський І.П. подав до суду клопотання про закриття провадження у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнає. Зазначає, що він не отримував другий примірник протоколу, чек, роздрукований з приладу Драгер поганої якості із дописаними реквізитами, поліцейськими не було надано підзахисному можливості скористатись правом на правничу допомогу, у матеріалах справи відсутні сертифікат відповідності на газоаналізатор Драгер Алкотестер 6810 та на мундштуки, які були використані при огляді. Окрім цього, звертає увагу суду на те, що прилад для визначення стану алкогольного сп`яніння газоаналізатор Драгер Алкотестер 6810 не має законних підстав використовуватися в Україні з 24.12.2011 року, оскільки не пройшов сервісне технічне обслуговування у сервісному центрі компанії Драгер, тому показники такого приладу слід визнати недопустимим доказом.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що о 23:30 год подзвонив Славік, щоб приїхати забрати його. Приїхав на таксі до кума, він вийшов до мене і заплатив за таксі. Після цього сів за кермо і поїхав разом з ОСОБА_1 Перед с. Драгомирчани свідок побачив двох людей у формі, які здалека зупиняли машину жезлом або ліхтариком, метрів за 5-7 від блок посту на крайній правій смузі руху, перелякався і втік з машини. Мотор не заглушив та фари були ввімкнені. Перейшов через Драгомирчани, вийшов біля Сільпо, сів у таксі і поїхав додому.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка, оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, при розгляді даної адміністративної справи судом достовірно було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії ААД №585682 від 20.04.2024 року про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківкою з приладу Драгер з результатом тесту 1,96‰, розпискою до протоколу ААД №585682 відеоматеріалами, що містяться на оптичному диску, рапортом працівника поліції.

Суд критично оцінює і ставить під обґрунтований сумнів факт керування свідком ОСОБА_3 автомобілем Lexus is 220d 20.04.2024, оскільки з відеозаписів встановлено, (файл №0000000__0020 камера 1), що ОСОБА_1 на запитання поліцейського чи керував він транспортним засобом, ствердно відповідає - так (02:19:00), а отже сам ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем і детально розповів свій маршрут. Окрім цього на відеозаписі о 02:50 він особисто повідомляє, що спеціально їхав, спеціально хотів, щоб його зупинили, знає як об`їхати блокпост, але їхав повільно.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи інспекторів патрульної поліції.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Даними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд додатково звертає увагу на те, що показання свідка ОСОБА_3 не збігаються з поясненнями ОСОБА_1 , оскільки як вказує свідок, автомобіль було залишено на правій крайній полосі дороги з ввімкнутим мотором та фарами, однак ОСОБА_1 пояснив, що транспортний засіб свідок зупинив на узбіччі.

З огляду на зазначене твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом суд не приймає до уваги.

Перевіряючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо відсутності доказів про зупинку транспортного засобу, то суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та безпідставність з огляду на те, що згідно відеозапису та рапорту працівника поліції, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений на блокпості у с. Драгомирчани 20.04.2024 року, про що повідомлено службу 102 та згідно цього повідомлення на місце події було відправлено патруль поліції.

При цьому правомірність дій щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Одночасно суд звертає увагу на те, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, для наявності складу адміністративного правопорушення не має значення чи було зупинено транспортний засіб працівником поліції, чи водій здійснив зупинку сам, визначальним є проведення такого огляду або пропозиція на місці зупинки транспортного засобу, що і було здійснено поліцейським.

Згідно п. 2 Розділу І вищевказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Поліцейський фактично виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак алкогольного сп`яніння саме по собі не означає, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки протокол був складений про те, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України, ознаки такого сп`яніння у ньому не вказуються.

Стосовно тверджень про відсутність зазначення місця вчинення правопорушення, суд зазначає, що як вбачається із фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №585682 від 20.04.2024 року, така містить посилання на місце вчинення правопорушення, а саме: с. Драгомирчани вул. Миру, тому доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з цього приводу суд вважає безпідставними.

Крім цього, ОСОБА_1 в письмових поясненнях було зазначено про те, в протоколі не вказано назву приладу відеофіксації даної події. Однак, судом було встановлено, що у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення є посилання на технічний запис, а саме бодікамера №1 та №2.

Щодо посилань на неналежність акту огляду, як доказу у даній справі, то суд звертає увагу на те, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (Додаток № 2) затверджено форму бланку акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яка повністю відповідає наявному у матеріалах справи акту, і містить ідентичні реквізити, які не включають дату, час його складання та належності до конкретного протоколу, а отже заперечення ОСОБА_1 з цього приводу суд вважає безпідставними.

Окрім цього, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів був складений у службовому автомобілі поліцейських у присутності ОСОБА_1 , також містить його підпис у графі «з результатом згоден», що підтверджується відеозаписом з бодікамери 1 поліцейського № 0000000__0021 (03:07:45), тому такі доводи суд вважає спростованими.

Посилання ОСОБА_1 на назву медичного закладу, яка не дає можливості встановити що це за заклад, а саме: КПН «ПОЦПЗ ІФОР» спростовується даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, де зазначено що скороченою назвою КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ПРИКАРПАТСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ КЛІНІЧНИЙ ЦЕНТР ПСИХІЧНОГО ЗДОРОВ`Я ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» є КПН «ПОЦПЗ ІФОР».

Щодо посилань ОСОБА_1 про відсутність висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння чи даних про відмову від такого огляду, суд зазначає, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погоджується пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер алкотестер 6810 (02:19). З результатом тесту 1,96‰ погоджується (02:22), а тому згідно з Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008, водій не направлявся до медичного закладу та такий висновок не складався.

Щодо невідповідності у часі прибуття старого сержанта поліції на блокпост згідно рапорту та часі проведення тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу, суд зазначає, що такі розбіжності не є суттєвими та не свідчать про відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника ОСОБА_4 на те, що його підзахисний не отримав копії протоколу про адміністративне правопорушення, який складеного відносно нього, спростовується наявним у протоколі серії ААД №585682 від 20.04.2024 року підпису ОСОБА_1 у графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні).

Щодо чеку Drager Alcotest, який містить графи заповнені поліцейськими вручну, суд зазначає, що прилад алкодіагностики газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» призначений для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі, у роздруківці (чеку) якого зазначаються дані щодо назви, серійного номеру приладу, номеру тесту, що проводиться, дата, час перевірки, результат тесту, інші дані заповнюються вручну. Так, протокол про адміністративне правопорушення складається на підставі результату тесту на вміст алкоголю у видихуваному повітрі за допомогою газоаналізатора, тобто після проведення тесту, тому серія та номер протоколу не могли бути зазначені у роздруківці з Drager Alcotest, оскільки такого ще не існувало, а інші дані: прізвища осіб, місце проведення та дата народження особи заповнюються вручну.

Стосовно позиції захисника про ненадання підзахисному права скористатися юридичною допомогою адвоката, суд зазначає, що відеозапис з камери №1 поліцейського файл № 0000000__0020 (02:22:55) свідчить про роз`яснення поліцейським прав ОСОБА_1 , згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі і права на допомогу адвоката, бажання скористатись таким ОСОБА_1 не заявив, відтак суд вважає, що право на захист порушено не було.

Щодо посилання на лист ТзОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл" суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747, зареєстрованого в МЮУ 01.11.2016 року за №1417/29547, «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» повірка газоаналізаторів проводиться 1 раз на рік (п. 23).

Згідно ч. 6 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» порядок проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, а також норми часу, необхідного для проведення повірки таких засобів, встановлюються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Відповідно до п.1 р.ІІ Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 лютого 2016 р. за № 278/28408 повірка ЗВТ проводиться в тому числі державними підприємствами, які належать до сфери управління Мінекономіки та провадять метрологічну діяльність.

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 27.08.2020 № 1645 затверджено Переліків державних підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління Мінекономіки, серед яких є ДП «Всеукраїнський державний НВЦ стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (п.377), від так останнє відповідно до норм чинного законодавства має повноваження на повірку засобу вимірювальної техніки - вимірювача вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Посилання адвоката Камінського І.П. на неправомірне використання алкотестерів Драгер в Україні, оскільки такі не пройшли належну сертифікаційну повірку спростовується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/4773 щодо газоаналізатора Alcotest 6810 зав. №ARBL-0824. За результатами повірки встановлено, що засіб відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 та був належним чином повірений та придатний для використання до 04.10.2024 року. Повірку проведено ДП «Всеукраїнський державний НВЦ стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», який має Свідоцтво про уповноваження № П-9-2019 від 14 лютого 2019 року.

Згідно роздруківки з газоаналізатора «Alcotest 6810» останнє калібрування даної вимірювальної техніки проводилось 04.10.2023 року, тобто чинний до 04.10.2024 року. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився 20.04.2024 року.

У матеріалах справи міститься також копія декларації про відповідність №2/23733900 вимогам технічного регламенту щодо медичних виробів, а саме мундштуків Drager Alcotest, яка є дійсною до 20.10.2025 року.

Враховуючи те, що газоаналізатор «Alcotest 6810» своєчасно пройшов калібрування та повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав сумніватися у достовірності його показників немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 , як про це зазначається у запереченнях захисника.

Суд звертає увагу, що водій транспортного засобу має право не погодитися з результатами огляду, проведеного поліцейським, і тоді такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Проте, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 таким правом не скористався оскільки з результатом погодився.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено судом ОСОБА_1 допустив порушення згаданих вимог ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що повністю доведено в суді.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, слід з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.