ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1136/24 Справа № 216/882/24 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

захисника Сторчеуса Г.М.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу захисника Сторчеуса Г.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Весташляхбуд», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року встановлено, що 28 січня 2024 року, о 08 год. 41 хв., у м. Кривому Розі по вул. Окружній, біля буд. 25, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. За даним фактом уповноваженою посадовою особою полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції 28.01.2024 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №636301, за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

Захисник Сторчеус Г.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду 1-ї інстанції стосовно ОСОБА_1 , оскільки такий строк було пропущено з поважних причин. Зазначає, що він був відсутній в судовому засіданні 28.03.2024 року, оскільки перебуває за кордоном у відпустці, про що подав відповідне клопотання про перенесення судового розгляду. Його клопотання було проігноровано судом 1-ї інстанції та розглянуто справу за відсутності сторін. Копію оскарженого рішення суду він отримав в електронному кабінеті лише 09.04.2024 року.

В апеляційній скарзі захисник Сторчеус Г.М. просить постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що обставини, викладені судом в оскарженій постанові, не відповідають дійсності, а тому постанова суду є незаконною і необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з порушенням діючого законодавства. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження встановлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, окрім як візуальним оглядом працівників поліції.

Наполягає, що були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, так як не було факту порушення ПДР, тому вимогу працівника поліції про пред`явлення документів на право керування вважає неправомірною.

Зазначає, що в порушення діючого законодавства працівниками поліції не було залучено свідків при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Вказує, що відеозаписи, що долучені до матеріалів справи не можуть бути допустимими доказами, оскільки складаються із декількох окремих корегованих частин, не є безперервним. Такий відеозапис не містить факт порушення ПДР, відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, а час, зазначений у протоколі не відповідає часу, зазначеному на відеозаписі.

Матеріали справи не містять повідомлення про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем.

Зазначає, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 є інспектором патрульної поліції, є заінтересованою особою. Інші свідки відсутні.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Сторчеус Г.М. в судовому засіданні підтримали в повному обсязі апеляційну скаргу захисника, кожен окремо просили її задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вважаю, що клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду 1-ї інстанції підлягає задоволенню, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду 1-ї інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 28 березня 2024 року за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Сторчеуса Г.М. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів отримання копії постанови суду 1-ї інстанції ні ОСОБА_1 , ні його захисником ОСОБА_3 , а також ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону тавірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

-- протоколом про адміністративне правопорушення, який складено правомочною посадовою особою, у встановленому законом порядку, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, та в якому викладені обставини скоєного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано як 28 січня 2024 року, о 08 год. 41 хв., у м. Кривому Розі по вул. Окружній, біля буд. 25, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції та під час спілкування у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, щодо вимоги працівників поліції на проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, водій відмовився.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи сторони захисту щодо відсутності безперервності відеофіксації, апеляційний суд до уваги не бере, виходячи з наступного.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 28 січня 2024 року за участі ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19. Тому доводи сторони захисту щодо відсутності цифрового підпису на диску із записом як неналежний доказ у справі є недоведеними.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Крім того, під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції досліджено наявний у матеріалах даної справи відеозапис, на якому зафіксовано обставини виявленого правопорушення, а саме: після законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення поліцейським у нього ознак алкогольного сп`яніння та факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Разом з цим, суд 1-ї інстанції правильно критично віднісся як до пояснень ОСОБА_1 так і до доводів його захисника, адвоката Сторчеуса Г.М., оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема, показами свідка ОСОБА_2 та відеозаписом. Апеляційний суд таку позицію ОСОБА_1 вважає способом захисту, щоб уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Суд 1-ї інстанції правильно надав висновок, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Посилання адвоката на правові висновки Верховного Суду в постанові від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17 суд відхиляє як нерелевантні, оскільки стосуються саме оскарження дій поліцейського в порядку адміністративного судочинства, а не наявності чи відсутності підстав для встановлення вини особи в справі про адміністративне правопорушення.

Показання свідка ОСОБА_2 суд вважає належними, оскільки свідка було попереджено про кримінальну відповідальність згідно ст. ст. 384-385 КК України. Його показання узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом. Будь-яких інших доказів, які б спростовували показання свідка, стороною захисту надано не було.

Жодних доказів фізичного чи психологічного тиску з боку співробітників поліції відносно ОСОБА_1 суду надано не було. В установленому порядку дії працівників поліції не оскаржував. Під час апеляційного розгляду стороною захисту доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин не надано.

Посилання сторони захисту на відсутність свідків під час огляду та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на доказ порушення працівниками поліції порядку огляду водіїв на стан сп`яніння, є безпідставним, оскільки з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення ознак у нього та його відмови у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку велась відеофіксація, у відповідності до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Сторчеуса Г.М. та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Сторчеусу Г.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Сторчеуса Г.М., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин