Провадження № 3/686/9798/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Піндрак О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 03.09.2024 о 17:48 повторно протягом року керував в м. Хмельницькому по вул. Пілотській, 20 автомобілем марки «ЗАЗ 110307», д.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

В судове засідання ОСОБА_1 , який повідомлявся про місце та час розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. У відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП суд розглядає справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з наступних підстав.

Так, постановами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня та 14 жовтня 2024 року, згідно з якими справа поверталась до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області для доопрацювання, встановлено, що дії ОСОБА_1 мають бути кваліфіковані як керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, оскільки постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2024 його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Крім того, згідно з довідкою відділу адміністративної практики УПП в Хмельницькій області ОСОБА_1 видавалось посвідчення серії НОМЕР_2 від 06.03.2007.

Під час доопрацювання до матеріалів справи долучено:

-довідку з додатком, де вказано, що у ОСОБА_1 статус посвідчення водія вилучений, тобто він не мав права керування транспортним засобом, тому що не складав передбачених п. 20 розділу ІІІ постанови КМУ від 8 травня 1993 р. № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» іспитів, на підставі чого 20.06.2024 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;

-повідомлення територіального сервісного центру МВС № 6841 про відсутність інформації про складання ОСОБА_1 теоретичного та практичного іспиту для набуття права керування транспортними засобами та що останній станом на 03.09.2024 позбавлений права керування згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.1. «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до абз. 8 п. 20 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою КМУ від 8 травня 1993 р. № 340, повернення посвідчення водія, отриманого вперше, особі, позбавленій права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), не здійснюється. У такому випадку після набрання чинності судовим рішенням про позбавлення особи права на керування транспортними засобами посвідчення водія вважається недійсним, про що вноситься відповідна інформація до Єдиного державного реєстру МВС або підлягає вилученню та передається для знищення до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні. Для отримання права на керування транспортними засобами така особа після закінчення строку, на який її позбавлено такого права, проходить позачерговий медичний огляд, повторну підготовку в закладі та складає теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС, після чого отримує посвідчення водія, яке вважається отриманим вперше.

Наведені положення чинного законодавства свідчать про те, що особа набуває статусу такої, що не має права керування транспортними засобами, після закінчення строку, на який її позбавлено такого права, не проходження позачергового медичного огляду, повторної підготовки в закладі та не складання теоретичного і практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС. Відповідно протягом строку позбавлення така особа перебуває в статусі такої, що позбавлена права керування транспортними засобами.

Відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно з пред`явленим обвинуваченням та матеріалами справи ОСОБА_1 керував транспортним засобом 03.09.2024, тобто в період строку позбавлення його права керування транспортними засобами, будучи особою, позбавленою такого права, а відтак вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами), а не ч. 2 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом), що фактично йому ставиться у вину, в тому числі за ознакою повторності.

Разом з тим, на підтвердження повторності вчинення ОСОБА_1 протягом року правопорушення у протоколі зазначена постанова від 20.06.2024 серії ЕНА № 2436736 (в матеріалах справи наявна її завірена копія), відповідно до якої останній притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Доказів вчинення ОСОБА_1 протягом рокупорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у складеному протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Оцінюючи встановлені факти, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а тому провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 247 п. 1, 283, 284, 294 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя: