П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1060/24

Провадження № 3/348/517/24

17 червня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 130, ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

У с т а н о в и в :

30.04.2024 о 11:17 год. в м. Надвірна по вул. Грушевського, водій ОСОБА_1 керував транспортним ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер 6810 та в медичному закладі відмовився, згідно чинного законодавства, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Дане правопорушення вчинене повторно протягом року.

14.05.2024 о 20:41 год. в м. Надвірна по вул. Марка Черемшини, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатор Alcotest 6810 та проведення такого огляду в медичному закладі категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

14.05.2024 о 20:41 год. в м. Надвірна по вул. Марка Черемшини ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 , при цьому 31.07.2023 Київським районним судом м. Харкова позбавлений правом керування транспортними засобами строком на 1 рік. Правопорушення вчинено повторно, протягом року, 30.04.2024 постановою серії ЕНА № 2037098 гр. ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР.

14.05.2024 о 20:41 год. в м. Надвірна по вул. Марка Черемшини водій ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 та 8.9б ПДР.

Викладене підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення ААД № 586473 від 30.04.2024, ААД № 585615 від 14.05.2024, ААД № 585493 від 14.05.2024, ААД № 585465 від 14.05.2024, відеозаписом, актом огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (відмова), направленням на огляд в заклад охорони здоров`я для встановлення стану сп`яніння (відмова) від 30.04.2024 та 14.05.2024, рапортом від 30.04.2024 та 14.05.2024, постановою Київського районного суду м. Харкова від 31.07.12023, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, довідками від 01.05.2024 та 23.05.2024 щодо вчиненням ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та належності транспортного засобу, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2037098 від 30.04.2024, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2148860 від 14.05.2024, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУаПА, та іншими матеріалами справи.

В судові засідання 16.05.2024, 30.05.2024 та 17.06.2024 ОСОБА_1 не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належно, шляхом направлення судової повістки за місцями його проживання та реєстрації, які ним були отримані особисто, а також в телефонному режимі, про що секретарем судового засідання складено телефонограму, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-2, 126, 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Враховуючи, що ОСОБА_1 обізнаний про складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення та розгляд справи в Надвірнянському районному суді Івано-Франківської області, судову повістку отримав, зацікавленості в розгляді справи не виявив, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом досліджено відеозапис подій, з оглянутого відеозапису вбачається, що 30.04.2024 працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 через порушення останнім правил дорожнього руху, а саме: водій, керуючи транспортним засобом при виїзді із другорядної дороги не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався головною дорогою, в подальшому, при перевірці документів було встановлено, що водій керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування згідно рішення суду від 31.07.2023, також при спілкуванні у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» чи в медичному закладі, на що останній відмовився. Процесуальні права йому було роз`яснено, зі змістом протоколу ознайомлено, від керування автомобілем усунено. Також водію було повідомлено причину зупинки, з якою він погодився.

З відеозапису подій від 14.05.2024 вбачається, що ОСОБА_1 рухався по вулиці м. Надвірна із непрацюючою передньою лівою фарою у режимі ближнього світла фар в темну пору доби. Працівниками поліції було подано сигнал про зупинку за допомогою увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, на що водій не відреагував, не зупинився та продовжував свій рух до свого домоволодіння. На відео зафіксовано, що саме ОСОБА_1 вийшов з-за керма автомобіля. Під час спілкування з працівниками поліції вів себе зухвало, виражався нецензурно, на зауваження працівників поліції не реагував, вважав, що працівники поліції його безпідставно переслідували, коли пересвідчився, що дійсно передня ліва фара не працює, поведінку не змінив, працівників поліції не слухав, не дав можливості їм роз`яснити права, норми закону, при виявленні ознак алкогольного сп`яніння категорично відмовився проходити освідування та їхати в лікарню. Повідомив, що він за рішенням суду позбавлений права керування, але все одно керує транспортним засобом.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.1 А Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як вбачається з п.8.9б вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою, четвертою цієї статті:

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідальність за ч. 2 ст 130 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачає відповідальність за Невиконання водіями вимог поліцейського ... про зупинку транспортного засобу.

Для того щоб виявити правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 30.04.2024 та 14.05.2024 працівниками поліції було правомірно зупинено за порушення ПДР та притягнуто до відповідальності.

Отже, в судовому засіданні сумнівів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, у суду не виникає, всі докази суд вважає належними та допустимими, зупинка працівниками поліції є правомірною, у зв`язку із чим, вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності притягувався неодноразово, певних висновків для себе не зробив, із врахуванням характеру скоєного та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за правилами накладення адміністративного стягнення, зазначеними в статті 36 КУпАП, а саме, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Застосовуючи адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами суд виходить за наступного:

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП однозначно та без будь-яких сумнівів передбачає стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом особи, яка раніше була позбавлена права керування.

Чинне адміністративне законодавство розрізняє таких суб`єктів, як осіб, які здійснюють керування транспортним засобом та водія транспортного засобу. Відмінність вказаних суб`єктів полягає в тому, що водій транспортного засобу - це особа, яка здійснює керування таким транспортним засобом на законних підставах, оскільки набула у встановленому законом порядку право керування транспортним засобом. На відміну від водія, суб`єкт, передбачений ч. 2 ст. 126 КУпАП, - це особа, яка не має (не набувала) права керування транспортним засобом у встановленому законом порядку. В даному випадку ч. 2 ст.126 КУпАП є спеціальною нормою, яка врегульовує відповідальність особи, яка здійснює керування транспортним засобом, не отримавши на це відповідного права.

Частина 5 ст. 126 КУпАП є спеціальною нормою, яка передбачає відповідальність особи, яка не має права керування транспортним засобом, однак, здійснює таке керування повторно, протягом року. При цьому санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлює обов`язкове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 5 до 7 років.

Зважаючи на вищевикладене, особа, яка не має права на керування транспортними засобами, однак повторно протягом року вчинила правопорушення у вигляді такого керування, є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і до такої особи в обов`язковому порядку застосовується накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням зазначеного і судової практики, що склалась упродовж останнього часу, рівними перед законом в частині накладення стягнення та реалізації своїх прав будуть як особи, які на час вчинення зазначеного адміністративного правопорушення офіційно не отримали посвідчення водія на право керування транспортними засобами, так і особи, які отримали таке посвідчення.

При цьому об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду в постанові від 04 вересня 2023 року (справа №702/301/20) звертала увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення. Обґрунтовуючи доводи, наведені у вказаній постанові Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду дійшла висновку, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

При цьому санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП є безальтернативними стосовно видів стягнень, які мають бути накладені на особу, що порушила відповідні вимоги ПДР; дискреційні повноваження суду згідно з цією нормою поширюються виключно на визначення строку позбавлення права керування та вилучення транспортного засобу.

У зв`язку із чим суд приходить до висновку щодо призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Щодо незастосування додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, суд виходить з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Як вбачається з п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", оплатне вилучення транспортного засобу може бути є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 .

Отже, оскільки транспортний засіб не належить ОСОБА_1 , суд позбавлений можливості застосовувати адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп. на користь держави.

Керуючись ст. 23, 28, 36, 40-1, ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, 251, 268, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП України.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та призначити йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок на користь держави (отримувач: ГУК в Ів.-Франк.об/Ів.-Фран.о/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37951998, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (стандарт IBAN) UA0009001, Код класифікації доходів бюджету 21081300 (протокол про адміністративне правопорушення ААД № 586473 від 30.04.2024) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О. Ю. Максименко