КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Київ

Справа № 367/775/23

Провадження № 33/824/2999/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Мендриком Дмитром Олександровичем, на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 334225 від 29.12.2022, гр. ОСОБА_1 29 грудня 2022 року, о 17 годині 10 хвилин, в м. Ірпінь, Київської області, по вул. Донецька, 1 керував транспортним засобом Renault, реєстраційний номер НОМЕР_2 ,з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, при цьому від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 через захисника Мендрика Д.О., 28 жовтня 2023 року подав засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, у якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Мендриком Д.О., повернуто особі, яка її подала у зв`язку із відсутністю повноважень у Мендрика Д.О. на захист ОСОБА_1 , а саме: недолучення витягу з договору про надання правової допомоги.

22 березня 2024 року ОСОБА_1 через захисника Мендрика Д.О. повторно подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 є помилковими, а постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з?ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

Наголошує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУ ПАП не підтверджена жодним належним доказом, працівниками патрульної поліції допущено значних процесуальних порушень КУпАП, Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018.

Вказує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції безпідставно, а в матеріалах справи взагалі відсутній відеозапис фактичних обставин правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_1 був не згоден з діями співробітників поліції та просив пройти огляд у медичному закладі, однак його вимога була проігнорована.

Наголошує, що свідки були залучені вже під час складення протоколу, а не під час виявлення адміністративного правопорушення, оскільки це вбачається з їх пояснень.

Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови лише 25 жовтня 2023 року. Постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року було завантажено до реєстру тільки 26 лютого 2024 року, проте адвокатом так і не було отримано.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у матеріалах справи наявне зворотне повідомлення про вручення судової повістки. У прохальній частині апеляційній скарзі просили провести розгляд справи у відсутність адвоката та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка її подала.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У судовому засіданні від 22 вересня 2023 року ОСОБА_1 та його захисник не були присутні.

Копія постанови отримана ОСОБА_1 25 жовтня 2023 року (а. с. 48), апеляційна скарга подана 26 жовтня 2023 року. Доказів отримання постанови Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року про повернення апеляційної матеріали справи не містять. Таким чином, заявник був позбавлений можливості дізнатися про результати розгляду своєї апеляційної скарги до опублікування вказаної постанови у ЄДРСР 26 лютого 2024 року, при цьому вперше апеляційну скаргу подав у строк, передбачений законом, а тому з метою забезпечення права на захист та справедливий судовий розгляд апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність як за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №334225 від 29 грудня 2022 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , є допустимими, та такими, що у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення по своїй правовій природі є лише способом (формою) фіксації суб`єктом владних повноважень обставин щодо вчинення правопорушення і сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції також безпідставно прийняв як допустимий доказ пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки виходячи зі змісту положень ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні безпосередньо дослідити відповідні докази та з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Безпосередність дослідження доказів у даному випадку означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у адміністративній справі доказів шляхом заслуховування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й відеозапису тощо. Ця засада судочинства має значення для повного з`ясування обставин справи та її об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку й сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного адміністративного правопорушення. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад адміністративного провадження: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист.

Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою ті, хто несе відповідальність за прийняття рішення про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, у принципі, повинні мати можливість особисто заслуховувати потерпілих, обвинувачених і свідків та оцінювати достовірність їх показань (рішення від 26.04.2016 у справі «Кашлєв проти Естонії»).

Крім цього, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Згідно з вказаною правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд першої інстанції не викликав та не заслуховував показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після приведення їх до присяги та попередження про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань для підтвердження ними тих пояснень, які надавалися працівникам поліції.

Апеляційним судом вказані свідки викликалися шляхом направлення судових повісток про виклик на адреси, зазначені працівниками поліції при відібранні пояснень у свідків, проте конверти повернулися з відміткою установи поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 88, 89).

Таким чином, відсутні підстави вважати, що пояснення свідків відповідають тим обставинам справи, про які в них йдеться, враховуючи, що за своїм змістом вони є ідентичними та написаними працівником поліції нібито зі слів свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічна норма міститься у п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 р. ІІ Інструкції).

Проте такого направлення працівниками поліції складено не було, що свідчить про порушення процедури огляду водіїв на стан сп`яніння, визначеною КУпАП та Інструкцією № 1452/73 від 09.11.2015.

Інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення матеріали справи не містять. Зокрема, долучений до матеріалів справи диск виявився порожнім, а на запит суду першої інстанції поліцією повідомлено про неможливість надання копії запису з нагрудної камери через закінчення строку зберігання відеозапису (а. с. 39).

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, чим допустив формальний підхід до розгляду справи та дійшов безпідставного й необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за стандартом «поза розумним сумнівом».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин постанова Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Мендриком Дмитром Олександровичем, - задовольнити.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. В. Желепа