Справа № 204/8352/24
Провадження № 3/204/2963/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Безрук Т.В., розглянувши справи про адміністративні правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого інспектором-черговим ВП № 6 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

29 червня 2024 року о 13:30 за адресою: м. Дніпро, вул. Уральська, 19, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA RIO», державний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проведено у встановленому законом порядку у медичному закладі, що підтверджується висновком № 2585 від 10.07.2024.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

У дане судове засідання ОСОБА_1 , захисник ОСОБА_1 адвокат Романцов М.В., не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток. Через канцелярію суду 01.10.2024 захисником Романцовим М.В. подано клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

У поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.

Відтак, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, на підставі яких можливо розглянути справу та винести рішення, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.245 КУпАП України, та розгляду справи в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП України.

30.09.2024 на адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Романцова М.В. (документ сформований в системі «Електронний суд» 30.09.2024) про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_1 не вчиняв зазначеного правопорушення, а інформація, яка відображена у протоколі не відповідає дійсності, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол є необґрунтованим, складеним за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів, а провадження у цій справі підлягає закриттю з огляду на наступне. По-перше, у графі протоколу «Свідки чи потерпілі» відсутні жодні відомості про свідків (понятих) та/або потерпілих. Отже, жодних свідків (понятих) працівниками поліції до розгляду справи залучено не було, а будь-які потерпілі відсутні. Замість цього у вказаній графі зазначено, мовою оригіналу: «Бодікамера 473346, 473380». Також у графі протоколу «До протоколу додаються» вказано, мовою оригіналу: «рапорт, запрошення до підрозділу патрульної поліції, висновок №2585». Однак УПП в Дніпропетровській області ДПП не надало до суду копій відеозаписів з нагрудних камер відеоспостереження працівників поліції. Таким чином, в матеріалах справи немає жодних відеозаписів, які могли б підтвердити обставини, що зазначені у протоколі.

По-друге, щодо наявного в матеріалах справи рапорту працівника поліції, то Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а, дійшов висновку, що рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень (п. 53 Постанови), погодившись з висновками судів попередніх інстанцій, що у розумінні ст. 251 КУпАП, такий рапорт працівника поліції належить лише до внутрішнього документу МВС України і не може вважатися належним і допустимим доказом учинення особою адміністративного правопорушення (пункти 7, 54 Постанови). У той же час, вказаний рапорт не зареєстрований в уповноваженому органі патрульної поліції, у зв`язку з чим міг бути складений коли завгодно, а не 29.06.2024 р. Фактично ж до протоколу на підтвердження обставин, зазначених у ньому надано лише вказаний рапорт. Однак будь-яких об`єктивних доказів або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 130 КУпАП особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, зібрано не було.

По-третє, слід зауважити, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки не вживав жодних алкогольних напоїв, а тому не порушував положення ч. 1 ст. 130 КУпАП. У свою чергу з рапорту поліцейського (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_1 нібито відмовився проходити медичний огляд на місці зупинки та погодився на проходження огляду у КП «ДБКЛПД» ДОР.

Разом з тим, в матеріалах справи не зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 пройти медичний огляд, ані на місці зупинки, ані у медичному закладі, зокрема не надано відповідного відеозапису. Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його було складено за відсутності свідків. Слід зауважити, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на місці зупинки. Також у матеріалах справи відсутні докази, з яких можливо встановити, що ОСОБА_1 керував автомобілем 29.06.2024 р. та не міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, як того вимагає процесуальний порядок проведення такого огляду та Інструкція №1452/735.

Однак копії такого акту медичного огляду поліцією до протоколу долучено не було, хоча між датою огляду (29.06.2024 р.) та складенням протоколу серії АБА №122787 від 31.07.2024 р. пройшло більше місяця. Таким чином, поліцією не надано документів щодо того, який саме діагноз було встановлено ОСОБА_1 . Натомість про результати такого «огляду» та його так званий «стан сп`яніння» ОСОБА_1 дізнався лише після ознайомлення з матеріалами цієї справи, оскільки сам висновок було складено не безпосередньо після його огляду (29.06.2024 р.), а лише 10.07.2024 р., тобто через 11 (одинадцять) днів та примірник такого не видавався ОСОБА_1 . Зокрема, підпис ОСОБА_1 у зазначеному висновку відсутній. Виходячи з положень Інструкції №1452/735, такий висновок є недійсним, оскільки складений з порушенням вимог цієї Інструкції. Більше того, медичний огляд ОСОБА_1 фактично так і не відбувся, а відповідно до висновку КП «ДБКЛПД» ДОР №2585 від 10.07.2024 р. (а.с. 4) зазначено, що ОСОБА_1 нібито перебував у стані сп`яніння, що не відповідає дійсності, оскільки спеціальні технічні засоби не використовувалися, лабораторні дослідження не проводилися, зразки для їх проведення не відбиралися. Також, слід зазначити, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права відповідно до чинного законодавства.

Матеріали справи не містять жодної інформації про використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, зокрема час обстеження, назву спеціального технічного засобу, за наявності його номер, дата останньої повірки тощо. У контексті зазначеного, а також відсутності відеозаписів з нагрудних камер відеоспостереження працівників поліції вбачається приховання стороною обвинувачення доказів, які виявили б зазначені численні порушення під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та спростували б викладену у протоколі серії АБА №122787 інформацію.

Висновок КП «ДБКЛПД» ДОР №2585 (а.с. 4) не можна брати до уваги при вирішенні справи, оскільки він є недійсним доказом. Проведений подібним чином медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а фактично його непроведення, не може вважатись таким, що відповідає вимогам законодавства, а складений за результатами його проведення висновок не може вважатись допустимим доказом на підтвердження перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Висновок щодо перебування особи у стані алкогольного сп`яніння за відсутності власне самого медичного огляду цієї особи з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відсутності об`єктивних даних щодо перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, здобутих в результаті використання технічних засобів, можна вважати лише припущенням лікаря, який склав цей висновок.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Таким чином, законних підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вказане у протоколі адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, немає, оскільки події та складу такого правопорушення з матеріалів справи не встановлено.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема, полягає, у керуванні транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з п. 2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі інструкція): огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Інструкції ознаками алкогольного (наркотичного) сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; - порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 Інструкції визначено, що огляд проводиться двома альтернативними способами: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 31.07.2024, складеного відносно ОСОБА_1 , службові особи територіального органу Національної поліції повинні довести той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, слід зазначити, що протокол серії АБА № 122787 від 31.07.2024 року складений уповноваженою на те посадовою особою, в межах наданих їй повноважень, відповідає вимогам ст. ст. 255, 256 КУпАП та в силу ст. 251 КУпАП є доказом у справі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується такими дослідженими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 122787 від 31.07.2024 року, у якому викладені обставини і суть правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП, відповідно до якого 29.06.2024 було отримано виклик на службовий планшет «Порушення ПДР» за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 91. По вул. Робоча біля буд. 69 було помічено автомобіль «KIA RIO», державний номер НОМЕР_1 , який рухався в бік вул. Уральської. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» було прийнято рішення зупинити вказаний автомобіль за допомогою проблискових маячків та спеціального звукового сигналу, на що водій не відреагував та не виконав вимогу про зупинку. Упродовж часу транспортний засіб було зупинено за адресою: м. Дніпро, вул. Уральська, біля буд. 19. За кермом знаходився водій ОСОБА_1 . Під час спілкування та перевірки документів останній пред`явив службове посвідчення працівника поліції. Упродовж спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. А саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Alkotest Drager, на що останній відмовився. Тоді було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд у лікаря нарколога. Відповідно до висновку КП «ДБКЛПД» ДОР від 10.07.2024 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, висновок № 2585. На водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії АБА № 122787, 29.06.2024 було складено протокол за ст. 122-2 КУпАП серії ААД № 741380, винесено постанову серії ЕНА № 2502973. У ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія, водія було відсторонено від керування транспортним засобом, транспортний засіб передано тверезому водію . Подія зафіксована на бодікамери: 470407, 470611, 470226, 471255, 473346, 473880, 470479;

- висновком КП «ДБКЛПД» ДОР від 10.07.2024 № 2585, відповідно до якого 29.06.2024 о 15:10 ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписами боді-камер поліцейських, відповідно до яких зафіксовано, рух автомобіля «KIA» білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Робочій в напрямку вул. Уральської в м. Дніпро (зафіксовано на відео реєстратор 1,2,3). Згідно з відеозаписами нагрудних реєстраторів поліцейських зафіксовано ДТП автомобіля «KIA», державний номер НОМЕР_1 . Працівники поліції неодноразово проблисковими маячками та звуковими сигналами подавали сигнали водію зупинити транспортний засіб. Автомобіль «KIA RIO», державний номер НОМЕР_1 , зупинився о 13:32:28 у дворі по вул. Уральській біля буд. № 19. За кермом автомобіля знаходиться водій ОСОБА_1 , який на вимогу поліцейського пред`явив службове посвідчення, посвідчення водія, реєстраційний талон на автомобіль. На питання працівників поліції, у зв`язку з чим водієм не виконано вимогу про зупинку ОСОБА_1 повідомив, що він їхав на своєму автомобілі, на дорозі також рухались інші автомобілі, він не розумів за ким їдуть поліцейські, та до кого пред`явлена вимога про зупинку транспортного засобу. Працівниками поліції водію повідомлено, що транспортний засіб зупинено, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 став учасником ДТП, але не зупинився, а також у зв`язку з тим, що було отримано повідомлення на службовий планшет про те, що водій автомобіля імовірно перебуває у стані сп`яніння. Водію ОСОБА_1 повідомлено про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. На питання працівника поліції, ОСОБА_1 повідомив, що алкогольні напої не вживав, проходить лікування, у зв`язку з чим приймає медичні препарати. У зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння водієві ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, за допомого спеціального приладу Драгер (14:41), або у медичному закладі. ОСОБА_1 повідомив, що від проходження огляду на місці відмовляється, поїде до медичного закладу. Водія ОСОБА_1 о 14:04 ознайомлено на місці зупинки з направленням на огляд водія у медичному закладі. О 14:45 водію ОСОБА_1 роз`яснено права відповідно до ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Від дачі пояснень, на місці, водій відмовився, від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами, відмовився. У супроводі працівників поліції о 15:06 водій ОСОБА_1 прибув до медичного закладу для проходження огляду. О 15:14 ОСОБА_1 зайшов до кабінету лікаря. На питання лікаря ОСОБА_1 повідомив, що згоден пройти огляд, алкоголь вживав учора. На питання лікаря, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 відмовився, пояснив, що буде здавати кров. Згідно відеозаписів зафіксовано відібрання у водія ОСОБА_1 біологічних зразків (сечі, крові). Відібрані у ОСОБА_1 біологічні зразки (сеча) було опечатано у його присутності, будь-яких претензій він не висловлював.

Крім того, слід зауважити, що нагрудними реєстраторами поліцейських о 14:49 зафіксовано, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 зачинився в автомобілі, завів двигун та зрушив автомобіль з місця. У цей же час автомобіль було зупинено працівниками поліції, ОСОБА_1 (за допомогою працівників поліції) вийшов зі свого автомобіля, пересів до автомобіля поліцейських та був доставлений до медичного закладу.

Також згідно наданих суду відеозаписів зафіксовано та видно такі ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 : млява мова, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудних реєстраторів поліцейських встановлено, що протягом усього часу, а саме з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 до моменту закінчення проходження медичного огляду у медичному закладі, водій жодного разу не заперечував, що він керував транспортним засобом, лише пояснював, що не вживав алкоголь, а проходить лікування, у зв`язку з перенесеною операцією на руці, у зв`язку з чим вживає медичні препарати.

Надаючи оцінку доводам, наведеним захисником ОСОБА_1 адвокатом Романцовим М.В., у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Щодо доводів про відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про свідків (понятих) та/або потерпілих, а також не залучення свідків під час складання протоколу, то вказане не є порушенням вимог Закону, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП в обов`язковому порядку поліцейський повинен при проведення огляду водія на місці залучити двох свідків, у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобі. З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що поліцейськими за допомогою спеціальних технічних засобів проведено фіксацію події: руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , зупинку транспортного засобу, спілкування з водієм, доставка водія до медичного закладу та проходження водієм медичного огляду. При цьому, огляд водія на стан сп`яніння на місці не проводився. Таким чином, працівниками поліції проведено повну фіксацію подій, відповідні відеозаписи долучені до матеріалів справи, а отже обов`язок у працівників поліції до залучення свідків при проведенні медичного огляду ОСОБА_1 був відсутній.

Доводи про відсутність у матеріалах справи відеозаписів з відеокамер поліцейських, а також фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі, у повному обсязі спростовано матеріалами справи, оскільки відповідні записи з бодікамер поліцейських долучено до матеріалів справи, при цьому, зокрема з долучених відеозаписів, підтверджено, що водій відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки та погодився проїхати для проходження огляду до медичного закладу. Таким чином, не зазначення працівниками поліції у відповідній графі протоколу про доручення до матеріалів справи відеозаписів не є грубим порушенням вимог Закону, не є таким, що впливає на права ОСОБА_1 . Також вказане не створює сумнівів у відображенні подій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті інспектора поліції, та зафіксованих на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських.

Щодо посилань захисника про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати доказом вини особи, слід зазначити, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, однак матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 містять у собі сукупність зібраних уповноваженою особою доказів, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, рапорт інспектора поліції, відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, висновок № 2585. Отже, у даній справі рапорт інспектора поліції не є одним єдиним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, а долучений до справи рапорт оцінюється і аналізується судом у сукупності. При цьому, рапорт інспектора поліції, за викладених у ньому обставин, у повному обсязі узгоджується з дослідженим судом відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, а тому приймається судом у якості належного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи твердження про те, що ОСОБА_1 не перебував 29.06.2024 у стані алкогольного сп`яніння, то такі твердження судом не приймаються, оскільки зводяться до простого заперечення стороною захисту вказаного факту та будь-якими доказами не підтверджено. При цьому такі твердження сторони захисту спростовано дослідженим у судовому засіданні висновком КП «ДБКЛПД» ДОР від 10.07.2024 № 2585, відповідно до якого 29.06.2024 о 15:10 ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Заперечення сторони захисту щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом 29.06.2024 слід зазначити, що рух транспортного засобу «KIA RIO» білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , зафіксовано на нагрудних відео реєстраторах поліцейських, при цьому, зокрема, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 зачинився в машині, завів двигун та зрушив автомобіль з місця. Крім того, згідно наданих суду відеозаписів, ОСОБА_1 жодного разу не заперечив факт керування ним транспортним засобом. Отже, рух транспортного засобу «KIA RIO» білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 підтверджено та сумнівів не викликає.

Твердження захисника про відсутність у матеріалах справи направлення водія з метою виявлення стану сп`яніння, спростовано дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, згідно з яким після відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, поліцейським складено направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, з яким водій ОСОБА_1 ознайомлений на місці.

Аналізуючи твердження захисника про відсутність у матеріалах справи та не долучення у якості доказу акту медичного огляду, слід зазначити, що відповідно до п. 19 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (Інструкція) Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Отже, відповідно до вимог зазначеної інструкції, інших нормативно-правових актів не міститься імперативної вказівки щодо доручення до матеріалів справи копії Акту медичного огляду.

Однак, з урахуванням заперечень захисника у цій частині, судом з метою перевірки дійсності проходження ОСОБА_1 медичного огляду, до КП «ДБКЛПД» ДОР направлено запит з метою отримання копії Акту медичного огляду. Відповідно до копії Акту № 2585 від 29.06.2024 (15:10), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оглянутий лікарем ОСОБА_2 . При огляді скарг не заявляв. Зіниці незмінені, реакція на світло жива, рехова сфера не порушена, хода: поза Ромберга не стійка, запах алкоголю з рота відсутній. Висновок та діагноз за результатами огляду гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю. Дата відбору біологічних матеріалів 29.06.2024 (сеча, кров). Результат лабораторних досліджень: Al сечі 3,08 ‰, крові Al 2,34 ‰. Наркотичних речовин не виявлено. Заключний діагноз: гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю. Таким чином, посилання захисника щодо не проведення медичного огляду ОСОБА_1 спростовано.

Щодо відсутності у матеріалах справи документів, які б підтверджували встановлений ОСОБА_1 діагноз, слід зазначити, що згідно з п. 15 розділу 3 Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Оскільки положення інструкції передбачають складання Акта медичного огляду в одному екземплярі та зберігання його у закладі охорони здоров`я, діючі законодавчі акти не містять обов`язкової вимоги щодо доручення до матеріалів справи копії такого Акта, відповідно матеріали справи і не містять документів, згідно яких можна встановити діагноз встановлений ОСОБА_1 . Таким чином, зазначені твердження захисника не свідчать про порушення поліцейськими Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх

справ України 07.11.2015 № 1395. Крім того, відповідно до копії Акту № 2585 від 29.06.2024 КП «ДБКЛПД» ДОР, ОСОБА_1 встановлено діагноз гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю.

Доводи сторони захисту про невручення ОСОБА_1 висновку щодо результатів медичного огляду, є необґрунтованими, оскільки працівниками поліції після отримання висновку про медичний огляд на стан сп`яніння, було направлено повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції ОСОБА_1 на адресу фактичного проживання, яку він назвав при складенні протоколу на місці, що зафіксовано на відеозаписі, який міститься в матеріалах справи, однак ОСОБА_1 до органу поліції не з`явився. У зв`язку з викладеним, доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Доводи захисника щодо не проходження ОСОБА_1 медичного огляду, то вказане в повному обсязі спростовано копією Акта № 2585 від 29.06.2024 КП «ДБКЛПД» ДОР, а також дослідженим відеозаписом, на якому зафіксовано події від початку прибуття ОСОБА_1 для огляду до медичного закладу, включаючи огляд лікарям-наркологом, до моменту відібрання біологічних зразків (сечі, крові) у ОСОБА_1 . При цьому, згідно з дослідженим відеозаписом ОСОБА_1 під час проходження огляду у медичному закладі жодних скарг та заперечень не висловлював. Сумніви у тому, що на дослідженому відеозаписі зафіксовано саме проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, у суду відсутні, стороною захисту про таке не заявлялося.

Щодо не роз`яснення прав і обов`язків ОСОБА_1 суд зазначає, що згідно з відеозаписом, який долучено до матеріалів справи, о 14:45 водію ОСОБА_1 роз`яснено процесуальні права відповідно до ст. 268 КУпАП.

Таким чином, сукупність досліджених та проаналізованих судом доказів, у повному обсязі спростовують заперечення сторони захисту, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі.

Всі інші доводи, викладені в клопотанні захисника, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

На переконання суду, інформація, що міститься у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях водія ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Будь-яких істотних порушень під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, які б тягнули за собою визнання доказів недопустимими та які б слугували підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, суд не вбачає.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази його вини у своїй сукупності є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені.

Окремо слід наголосити, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху. У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. За таких обставин ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Таким чином, керуючись ст. ст. 23, 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, виходячи з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у вигляді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Відповідно до вимог ст. 40 -1 КУпАП стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст.40-1, 283, 284, 294, 303 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Строк виконання постанови в частині позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права керування транспортними засобами рахувати з моменту вилучення посвідчення водія.

Роз`яснити правопорушнику, що накладений за вчинення адміністративного правопорушення штраф вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя Т.В. Безрук