Справа№938/287/24
Провадження № 3/938/198/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Стрий Львівської області, громадянки України, непрацюючої, маючої на утриманні одну малолітню дитину, фактичне (тимчасове) місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

що ОСОБА_1 , 25.03.2024 о 16год. 20хв. за місцем проживання в АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання, передбачених ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , 2021 року народження, а саме: недбало ставиться до дитини, не задовольняє елементарних потреб у харчування та гігієні, не приділяє увагу її фізичному та психологічному розвитку, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.184 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в жодне з призначених судових засідань, а саме, 10.04.2024, 13.05.2024, 05.06.2024 та 24.06.2024, не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання, шляхом направлення судової повістки на адресу тимчасового місця проживання, що вказана в протоколі: АДРЕСА_1 , а також на адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності було додатково повідомлено про дату та час судового засідання, шляхом розміщення на офіційному Web-сайті Судової Влади України оголошення про виклик її до Верховинського районного суду Івано-Франківської області.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення від 25.03.2024, який підписаний ОСОБА_1 , зазначено, що справа буде розглядатися у Верховинському районному суді.

Отже, судом з достатньою мірою вжито всіх заходів для надання можливості ОСОБА_1 надати свої аргументи під час слухання справи у суді, а її неявка на переконання суду є обраним способом захисту спрямованого на уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності. А тому, завершення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 жодним чином не призведе до порушення її процесуальних прав.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підставі ст.252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов`язки щодо забезпечення батьками необхідних умов життя навчання та виховання неповнолітніх дітей закріплені в ст.150 Сімейного Кодексу України, а саме відповідно до цього закону батьки зобов`язані 1) виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, 2) піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , 3) забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , 4) поважати дитину.

У свою чергу в ч.4 ст.155 Сімейного Кодексу України закріплено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, підтверджується доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення, а саме :

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №580322 від 25.03.2024, згідно з яким, ОСОБА_1 , 25.03.2024 о 16год. 20хв. за місцем проживання в АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання, передбачених ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , 2021 року народження, а саме: недбало ставиться до дитини, не задовільняє елементарних потреб у харчування та гігієні, не приділяє увагу її фізичному та психологічному розвитку, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.184 КУпАП.;

- копією свідоцтва про народженнями ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданою Рожнятівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно якого її матір`ю є- ОСОБА_1 ;

- листом директора Центру соціально-психологічної допомоги в смт Верховина Н. Пониполяк №1-01/46 від 25.03.2024, в якому вона повідомляє Службу у справах дітей Верховинської селищної ради та Верховинський РВП ГУНП в Івано-Франківській області про те, що з 10.01.2024 в Центрі проживає гр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та її малолітня дочка ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Проблема звернення, згідно направлення потреба в отриманні повного комплексу соціально- психологічних послуг. З перших днів проживання у закладі ОСОБА_1 жодним чином не намагається вдосконалювати навики догляду за дочкою, часто проявляє недбале ставлення до її фізичного та психологічного здоров`я. Вона не приділяє належної уваги її харчуванню та елементарним гігієнічним потребам, не забезпечує належного побуту у наданій в тимчасове користування кімнаті. Жінка першочергово задовольняє виключно свої бажання.

ОСОБА_1 кожного дня разом із дочкою відлучається із закладу (навіть у негоду) без поважної на то причини, чим свідомо наражає дочку на небезпеку. До рекомендацій та порад жінка не прислухається, на зауваження реагує агресивно та зневажливо. Незважаючи на всі зусилля спеціалістів закладу, поведінка ОСОБА_3 не піддається корекції, що в свою чергу створює несприятливі умови для всебічного та повноцінного розвитку дитини, а також несе реальну загрозу життю і здоровою дочки. Працівникам Центру доводиться постійно контролювати її дії та безпосередньо допомагати виконувати відповідні обов`язки матері, оскільки, самостійно доглядати дитину жінка не хоче. ОСОБА_1 систематично порушує Правила внутрішнього розпорядку (конфліктує із мешканцями та працівниками, не дотримується санітарно-гігієнічних норм та ін.), не робить жодних спроб для виходу сім`ї із складної життєвої ситуації. ОСОБА_4 проявляється низький рівень психологічного та особистісного розвитку, несформованість системи цінностей (світогляд, життєва позиція). І як наслідок відсутність усвідомлення відповідальності за життя і здоров`я дочки;

Враховуючи наявність зазначених доказів, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, та її дії за ч.1 ст.184 КУпАП кваліфіковано правильно.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно вимог ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи ступінь та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у межах санкції даної статті у виді попередження.

Окрім цього, у відповідності до положень ст.40-1 КпАП України, слід також стягнути з нього судовий збір.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 27, 33, 40-1, 184, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП та накласти на неї стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір в дохід держави, в сумі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Роман ДЖУС