Справа №: 486/1660/24 Провадження № 3/486/956/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Соболевської І.Ю.,

за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Південноукраїнськ Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №071797 від 24.09.2024 року, водій ОСОБА_1 24.09.2024 року о 13:00 год. в м.Южноукраїнськ, вул. Європейська, буд. 27, керуючи транспортним засобом ПАЗ4334, здійснював господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом «Южноукраїнськ-Костянтинівка», при цьому не маючи державної реєстрації як суб`єкта господарської діяльності, чим порушив Закон України «Про автомобільний транспорт» та п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що його звинувачують в тому, що у нього відсутній жовтий білет, тобто тимчасовий талон на право користуванням автомобілем.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні показала, що вона є фізичною-особою підприємцем, проте за веденням господарської діяльності відповідає за довіреністю її чоловік.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що у той день автомобіль стояв на автовокзалі. ОСОБА_1 є водієм, який був поряд з автомобілем. Він, як власник, забрав у нього всі документи та в той час продовжував страховий поліс та робив діагностику автобуса. Додав, що водій ОСОБА_1 автобусом рух не здійснював.

Вислухавши всіх учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя вирішує питання про правильність складеного протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення поряд з іншим повинно бути чітко зазначено відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП встановлена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди). Отже, диспозиція цієї частини статті 164 КУпАП є бланкетною, тобто необхідним є встановлення та зазначення у протоколі, норми яких законів порушила особа, діючи всупереч встановленому порядку зайняття господарською діяльністю.

Так, суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 дійсно не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та не отримував ліцензії чи ліцензійної картки на здійснення певної господарської діяльності.

Разом з тим в описовій частині протоколу не зазначено, точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не викладені дані, яким чином він здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів, кому надавав послуги перевезення, чи отримував кошти за перевезення пасажирів, в протоколі взагалі відсутні докази на які посилається особа, що склала протокол про адміністративне правопорушення.

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності є систематичність її здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону.

Дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року згідно ст. 3 поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Статтею 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року визначено перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню. Так, ліцензуванню, серед іншого, підлягає перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

З роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» вбачається що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Отже, аналіз викладеного дає підстави дійти висновку, що систематичною вважається діяльність у разі, коли подібні дії, а саме: надання послуг по перевозці пасажирів здійснюються протягом календарного року більше трьох разів. У такому випадку громадяни зобов`язані зареєструватися як суб`єкти підприємництва та отримати відповідну ліцензію на здійснення такого виду господарської діяльності, в протилежному випадку настає відповідальність за ч. 1 ст.164 КУпАП.

Крім того, частиною 3 статті 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами.

Санкція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає накладення штрафу з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої, проте до матеріалів справи не надані докази про вилучення виручки, одержаної від перевезення пасажирів.

Суд вважає, що жодних допустимих доказів, які б підтвердили, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, надаючи послуги з перевезення пасажирів матеріали справи не містять.

Крім того, додані докази не дають можливості дійти висновку про те, що ОСОБА_1 , особисто здійснював господарську діяльність, оскільки матеріали справи не містять відомостей про факти перевезення ним пасажирів протягом календарного року, а також про жодного пасажира, яким нібито було отримано особисто від ОСОБА_1 послуги з перевезення в протоколі не вказано.

Отже, можна зробити висновок про те, що відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність в розумінні ст. 42 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» зазначено, що контроль за наявністю у суб`єктів господарювання ліцензій здійснюють державні органи, на які згідно із законом покладено функції контролю за наявністю ліцензій.

Такий контроль відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» покладається на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. А відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження положення про Державну службу України з безпеки на транспорті» таким органом є Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), а не Національна поліція.

Тому перевірка ліцензії на здійснення господарської діяльності не входить до повноважень патрульного поліцейського.

Також суд зауважує, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучено договір від 27.08.2021 року №1 по перевезенню пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування в м.Южноукраїнськ Миколаївської області, з якого вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 має ліцензію на надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом по маршруту приміських внутрішньо-обласних перевезень «Южноукраїнськ (автовокзал)-Костянтинівка», та яка, як встановлено у судовому засіданні, має трудові відносини з водієм ОСОБА_1 .

З огляду на наведене суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області не надано належних доказів для підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 283, 284, КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Южноукраїнського міського суду О. І. Савін