Справа № 750/7836/24
Провадження № 3/750/2599/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Лямзіна Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130, ч.1 ст.1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

30 травня 2024 року об 11 год. 26 хв. в м. Чернігові по вул. Урожайна, буд. 5, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN T4, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.4, 8.9 (б) Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім того, ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2024 року, за ч.3 ст.130 КУпАП та постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2024 року за ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП, повторно вчинив дії передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

30 травня 2024 року об 11 год. 26 хв. в м. Чернігові по пров. Чернігівському, буд. 12, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом VOLKSWAGEN T4, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в лікарні у лікаря-нарколога відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

Оскільки правила встановлені ст.36 КУпАП допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, постановою суду від 06 червня 2024 року об`єднано в одне провадження справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП (справа № 750/7836/24) зі справою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1222 КУпАП (справа №750/7797/24), із присвоєнням справі номеру 750/7836/24.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Судові повістки направлялися на адресу, яка зазначена в матеріалах справи, для того, щоб забезпечити останньому право на захист та не порушувати його інших прав, передбачених ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Однак останній від отримання судових повісток ухилився.

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, ОСОБА_1 , не будучи обмеженим у своїх правах та знаючи про наявність складених відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130, ч.1 ст.1222 КУпАП, міг сам поцікавитись ходом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130, ч.1 ст.1222 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На суд покладено обов`язок повідомити таку особу про час та місце судового розгляду, що судом було зроблено.

Враховуючи завдання провадження в справі про адміністративне правопорушення, правові висновки ЄСПЛ щодо пріоритету публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе та необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи може призвести до уникнення винуватою особою відповідальності.

Частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Частина 1 статті 1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Факт скоєння адміністративних правопорушень ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД №884958 та серії ААД №884755 від 30 травня 2024 року, дисками з відеозаписами долученими до протоколів, направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30 травня 2024 року, копією постанови Деснянського районного суду м.Чернігова від 04 січня 2024 року, копією постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2023 року та іншими матеріалами долученими до протоколів.

Відповідно до п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.п. 2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Як вбачається з п.п. 8.9 Правил дорожнього руху України, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Отже, аналізуючи в своїй сукупності та взаємозв`язку положення п.п. 2.5, 2.4, 8.9 (б) Правил дорожнього руху України, а також всі докази у справі, суд доходить висновку, що водій ОСОБА_1 допустив порушення п.п. 2.5, 2.4, 8.9 (б) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачене ч.3 ст.130, ч.1 ст.1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч.3 ст.130, ч.1 ст.1222 КУпАП, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), у відповідності до положень ст.36 КУпАП адміністративне стягнення на нього слід накласти в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених - ч.3 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність та відсутність обставин що обтяжують відповідальність, тому вважає, що адміністративне стягнення в межах санкції ч.3 ст.130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є необхідним і достатнім стягненням для виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому.

Суд накладає стягнення без конфіскації транспортного засобу, що передбачено санкцією ч.3 ст.130 КУпАП оскільки, згідно реєстраційної картки ТЗ власником автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .

При цьому суд зазначає, що згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати таке стягнення тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно довідки начальника ВАП УПП в Чернігівській області від 31 травня 2024 року ОСОБА_4 ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. Таким чином, ОСОБА_1 під час вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.1 ст.1222, не був водієм, не був наділений правом керування транспортними засобами.

Отже, відсутні правові підстави для застосування в даному випадку стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 401, ч.1 ст.1222 , ч. 3 ст.130, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.1 ст.1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Н.Ю. Лямзіна