ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2899/24

Номер провадження 3/495/1577/2024

25 червня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Ульвіс К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області матеріали, що надійшли від Південного регіонального управління НОМЕР_1 прикордонного загону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеса, громадянина України, працюючого за наймом, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2024 року на адресу суду надійшли матеріали від ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_1 прикордонного загону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 27.03.2024 року о 12:50 годині прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені на відстані 3900 м від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який не маючи при собі документів, які надають дозвіл на виїзд за межі України, здійснив спробу незаконного перетину ДК України з України в Республіку Молдова.

Своїми діями громадянинУкраїни ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 9,12 Закону України «Про Державний кордон України», тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання від представника особи, відносно якої складено протокол - адвоката Клименко С.Ю. надійшли заперечення, відповідно до яких просить суд закрити провадження в справі № 495/2899/24 за частиною 1 статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 задля перевірки надав оригінали документів, а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 це основний документ, що посвідчує особу та громадянство ОСОБА_1 всередині країни, закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_2 документ, що посвідчує особу ОСОБА_2 за межами України, необхідний для перетину державного кордону, свідоцтво про народження дитини офіційний документ, що підтверджує народження дитини, її батьків та місце народження, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2024 року у справі № 495/39/24 офіційний документ судової інстанції, ухвалений іменем України, який має правову силу та підтверджує певні юридичні факти, довідка з місця роботи документ, що підтверджує місце працевлаштування ОСОБА_1 та надає інформацію про його професійну діяльність.

Усі вищезазначені документи були пред`явлені у їхніх оригінальних версіях.

ОСОБА_1 має підставу для виїзду за кордон.

Відповідно до п. 2-6 Постанови «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації отримують жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2024 року у справі № 495/39/24 самостійного виховання дитинe без участі матері, яка позбавлена батьківських прав, таким чином вищезазначена підстава відповідає умовам, викладеним у п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (тобто має дитину віком до 18 років, а другий з батьків цієї дитини помер, позбавлений батьківських прав тощо), він отримує відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, він має право на перетин державного кордону відповідно до п. 2-6 Постанови "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" під час воєнного або надзвичайного стану. Це означає, що за умови наявності документального підтвердження відповідних обставин, ОСОБА_1 може законно виїхати за кордон навіть у період введення на території України надзвичайного або воєнного стану.

Складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не підтверджений жодними фактичними даними та матеріалами, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

До матеріалів справи в якості доказів надано: протокол про адміністративне правопорушення № 307967, копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 , копія закордонного паспорту ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_1 , схема виявлення порушника державного кордону, копія рапорту від 27.03.2024 року.

На підставі вищезазначених матеріалів справи, можливо дійти висновку, що докази в своїй сукупності з наведених вище підстав не є належними, допустимим та достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1КУпАП.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівників прикордонної служби самі по собі без підтвердження іншими доказами не є доказами на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги заперечення представника особи, відносно якої складено протокол, суд дійшов наступного висновку.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з чим, згідно зі ст. 268 КУпАП, суд розглядає справу за відсутності особи, відносно якої складений протокол, належним чином повідомленої про день та час судового розгляду справи, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Так відповідно до санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади -

тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Об`єктивною стороною досліджуваного правопорушення, є перетин або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона незаконного перетинання державного кордону передбачає наявність прямого умислу, тобто виражається в навмисній формі вини, коли особа розуміє, що незаконно перетинає ДКУ та бажає вчинити такі протиправні дії.

Так охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Державний кордон України - це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, визначає межі державної території України, просторові рубежі дії державного суверенітету України. Охороною Державного кордону України займається Державна прикордонна служба України.

Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити чи намагався ОСОБА_1 перетнути державний кордон України у незаконний спосіб.

Так відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ

№ 307967 від 29.03.2024 року зазначено, що 27.03.2024 року о 12:50 годині прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені на відстані 3900 м від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який не маючи при собі документів, які надають дозвіл на виїзд за межі України, здійснив спробу незаконного перетину ДК України з України в Республіку Молдова.

До матеріалів справи в якості доказів надано: протокол про адміністративне правопорушення № 307967, копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 , копія закордонного паспорту ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_1 , схема виявлення порушника державного кордону, копія рапорту від 27.03.2024 року.

Суд вважає, що вищевказана справа підлягає закриттю за відсутності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу інкримінованого правопорушення, оскільки, матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснив спробу перетинання державного кордону України незаконно.

З урахуванням наведеного, провина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є недоведеною, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення адже відсутня сама подія правопорушення.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Крім того, у справі "Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom" (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23- рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Так за ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВС/КАС від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження по даній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 27, 40-1, 204-1 ч. 2, 221, 251, 255, 256 283, 284, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі № 495/2899/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити, за відсутністю його діях складу інкримінованого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Повний текст постанови складений 25 червня 2024 року.

Суддя: