Провадження № 33/824/1606/2024 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Нещерет О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_1 - адвоката Нещерет О.С. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 22 листопада 2023 року о 15 год. 00 хв. в м. Києві, пл. Перемоги, буд. 3, керував транспортним засобом Lexus ES 350 д.н.з. НОМЕР_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» зі згоди водія у встановленому законом порядку, номер висновку 006212, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

У апеляційній скарзі захисника указано на незаконність та необґрунтованість постанови судді та необхідність її скасування у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 , а відеозапис з бодікамер працівників поліції спростовує твердження поліцейського про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП України. Так, вказав що відеозапис з бодікамер працівників поліції спростовує дані про час вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, вказав на те, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки у відеозаписі не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також вказав на те, що з відеозапису з бодікамер працівників поліції вбачається, що в час вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме 15.00 год. ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, а знаходився в службовому автомобілі працівників поліції в якості пасажира. Крім того, вважає що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про керування ОСОБА_1 транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу, оскільки відповідно до висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» від 28.11.2023 №006212 ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння внаслідок вживання лікарських препаратів (карбалпезіпін). Відтак, просив скасувати оскаржувану постанову, закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП в порядку ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник Нещерет О.С. вказав, що огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 і тому є недійсним/

Вислухавши пояснення:

захисника ОСОБА_1 - адвоката Нещерет О.С., який подану апеляційну скаргу з доповненнями підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки судді про доведеність події правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, наведених у постанові та доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні стверджуються зібраними у справі доказами. На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього стягнення за цією статтею.

Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР, оскільки керував транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП та у відповідності до положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним видом адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки.

Доводи апеляційної скарги в частині неповноти з`ясування обставин адміністративного правопорушення не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що розгляд справи проведений із належною повнотою, а висновки судді належним чином мотивовані.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що матеріали провадження не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, а саме: відеозаписом з бодікамер працівників поліції, з якого вбачається, що в ході спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, останній не вказував про те, що він не керував автомобілем. Крім того, дана обставина не оспорювалась ОСОБА_1 і під час розгляду справи судом першої інстанції. Також в матеріалах справи наявна копія постанови від 22.11.2023р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме, за порушення вимог п.8.4.г ПДР.

Доводи захисника щодо розбіжностей в зазначенні часу вчинення адміністративного правопорушення вказаному в протоколі та на відеозаписі, не дають підстав для визнання незаконною та скасування ухваленої щодо ОСОБА_1 постанови, оскільки ним не заперечувався факт зупинки транспортного засобу під його керуванням працівниками поліції та не заперечувались обставини проведення його огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, який було проведено саме 22.11.2023р.

Також не грунтуються на вимогах законодавства доводи апеляційної скарги щодо неналежності як доказу протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо ОСОБА_1 . Так, відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 30.11.2023р. серії ААД №374937, він містить дату, час, місце його складання, виклад фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, зазначення статті та частини статті, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності. На підставі, у тому числі, викладених у протоколі фактичних даних, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи захисника про відсутність в Акті медичного огляду зазначення клінічних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 . Як вбачається з копії Акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи сп`яніння від 22.11.2023р. №006212, він містить дані щодо проведеного огляду ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння внаслідок вживання лікарських препаратів. Також в акті містяться дані про відібрання у ОСОБА_1 біологічних зразків для проведення лабораторного дослідження з метою встановлення наявних речовин впливу. Як вбачається з наявного в матеріалах справи результату лабораторних досліджень №3650, за результатами дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 виявлено речовину - бензодіазепіни.

Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 28.11.2023р. №006212, ОСОБА_1 перебував в стані сп`яніння внаслідок вживання лікарських препаратів (карбалпезипіл).

Таким чином, огляд ОСОБА_1 було проведено відповідно до вимог чинного законодавства, за результатами такого огляду було встановлено, що останній перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на момент керування ним транспортним засобом.

При цьому суд звертає увагу на те, що ні апеляційна скарга, ні пояснення захисника Нещерет О.С. , надані в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції не містять доводів на спростування того факту, що ОСОБА_1 на момент зупинки його працівниками поліції перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наведене у свої сукупності вказує на те, що справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП була розглянута повно, всебічно та об`єктивно. Постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для скасування чи зміни цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Нещерет О.С. без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_1 - адвоката Нещерет О.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька