Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2309/24
Провадження № 3/935/1205/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2024 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши в залі суду м. Коростишів Житомирської області адміністративний матеріал, який надійшов від Відділу поліції № 2 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 09.08.2024 від Відділу поліції № 2 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 759182 від 06.08.2024, ОСОБА_1 06.08.2024 о 18 год 15 хв в с. Продубіївка по вулиці Лісова, 13 керував автомобілем Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не був уважним, у результаті чого виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на перешкоду, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушенняне визнав, пояснив, що 06.08.2024 автомобіль Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 стояв на тому місці ще ночі, оскільки потрібно було напередодні викосити траву у подвір`ї, а щеплення у вказаного автомобіля зламане, тому ОСОБА_1 спільно з товаришами викотив цей автомобіль, одне колесо висіло над бетонною опорою, жодних пошкоджень автомобіль не отримав, ДТП не було, пошкодження на автомобілі можуть бути внаслідок того, що під час викочування автомобіля з двору він зачепив відбійник, вказаним транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, односельчани мають до нього упереджене ставлення, тому викликали працівників поліції, постійно провокують конфліктувати.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що вони з ОСОБА_1 особисто не знайомі, він з`явився в селі на початку повномасштабної війни, проживав через дві хати від неї. У липні ОСОБА_1 в`їхав у стані алкогольного сп`яніння в бут та паркан, який належить ОСОБА_2 . З приводу ДТП за участі ОСОБА_1 06.08.2024 ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 з самого ранку їздив по селу з ознаками алкогольного сп`яніння, вона почула, що ОСОБА_1 в`їхав в бетонний місток одним колесом, поліцію викликав ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до таких висновків.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до принципу V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів», ухваленій Комітетом Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13.10.1994 року, судді, зокрема, зобов`язані проводити справу неупереджено, спираючись на власну оцінку фактів та власне тлумачення закону; забезпечити, щоб кожна сторона мала однакові можливості бути заслуханою, і щоб процедурні права кожної із сторін дотримувались, відповідно до положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно з диспозицією статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до схеми місця ДТП від 06.08.2024 в с. Продубіївка, вулиця Лісова, 13, автомобіль Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 з`їхав з автомобільної дороги на лісову дорогу, об`єктом під № 3 позначено місце наїзду, проте не конкретизовано на який саме об`єкт відбувся наїзд. Також у графі «перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих унаслідок ДТП» зазначено пошкодження переднього бамперу з правого боку.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 . ОСОБА_1 постійно їздить за кермом в стані алкогольного сп`яніння, 06.08.2024 о 18:15 годині почув характерний звук автомобіля удару, побачив, що водій автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 з`їхав з дороги в кювет, підійшовши до нього, побачив, що ОСОБА_1 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння, повз проїжджали працівники поліції та зупинились.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 . ОСОБА_1 постійно їздить за кермом в стані алкогольного сп`яніння, 06.08.2024 о 18:15 годині почула характерний звук автомобіля та звук удару, вийшовши на вулицю, вона побачила, що водій автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 з`їхав з дороги в кювет, підійшовши до нього, побачив, що ОСОБА_1 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння, повз проїжджали працівники поліції та зупинились.

Відповідно до рапорту від 06.08.2024, ОСОБА_5 повідомив, що водій автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору їздить по селу у стані алкогольного сп`яніння на великій швидкості їздить по селу.

Відповідно до рапорту від 06.08.2024, працівник поліції Андрущенко В. повідомив, що ОСОБА_1 здійснив виїзд за межі дороги, внаслідок чого скоїв ДТП.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до переглянутого у судовому засіданні відеозапису, наданого ОСОБА_1 , убачається, що автомобіль Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору стоїть посеред лісової дороги, наїзду на будь-яку перешкоду на вказаному відеозаписі не убачається.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що, згідно досліджених у судовому засіданні матеріалів, свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не бачили моменту удару автомобіля під керуванням ОСОБА_1 в будь-яку перешкоду, а лише чули характерний звук, який не може однозначно свідчити про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на перешкоду. Крім того, на схемі ДТП не зазначено, що ОСОБА_1 здійснив виїзд в кювет, як повідомили свідки, а зазначено, що він з`їхав з автомобільної дороги на лісову дорогу, об`єктом під № 3 позначено місце наїзду, проте не конкретизовано на який саме об`єкт відбувся наїзд. Також, відповідно до рапорту від 06.08.2024, працівник поліції Андрущенко В. повідомив чергову частину про те, що ОСОБА_1 здійснив виїзд за межі дороги, внаслідок чого скоїв ДТП. Проте у судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив керування транспортним засобом 06.08.2024, також заперечував наявність видимих пошкоджень на його транспортному засобі, а пошкодження на бампері автомобіля можуть бути внаслідок того, що під час викочування автомобіля з двору напередодні він зачепив відбійник, а не внаслідок ДТП.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності суддя керується закріпленим у ст. 62 і ст. 129 Конституції України принципом забезпечення доведеності вини, згідно якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

Приймаючи до уваги встановлені під час розгляду обставини, керуючись у тому числі ст. 62 Конституції України, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження.

Керуючись статтями 7, 9, 130, 245-247, 251-252, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 06.08.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко