ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/6659/23 Головуючий суддя І інстанції Проценко Л. Г.
Провадження № 33/818/539/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мозгового М.В. на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130, 173 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Поряд з цим провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постановою встановлено, що 05.11.2023 року приблизно о 22:32 год. в м. Харкові на вул. Залізничній в районі буд. 14, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107» з номерним знаком НОМЕР_1 , та працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Водій відмовився від проходження медичного огляду для виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» або у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКЛН». Відповідальність за дані діяння передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Мозговий М.В. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а працівники поліції не зупиняли його, як водія автомобіля. Посилався на те, що працівники поліції під`їхали до ОСОБА_1 , коли він перебував у автомобілі, який був припаркований на місці та не рухався.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Мозговий М.В. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Зокрема захисник Мозговий М.В. повідомлявся шляхом направлення йому телефонограми на номер телефону, який ним було зазначено в його апеляційній скарзі.

Під час передачі телефонограми захисник Мозговий М.В. зобов`язувався повідомити ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги.

Поряд з цим, матеріали справи не містять номеру мобільного телефону ОСОБА_1 , а тому суд апеляційної інстанції був позбавлений фактичної можливості передати останньому телефонограму про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його захисника.

Натомість апеляційний суд направляв судові повістки на поштову адресу ОСОБА_1 , яка була зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, однак останній не з`явився до поштового відділення для отримання судових повісток.

29.03.2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника Мозгового М.В. , в якій він просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 та його захисника Мозгового М.В. враховуючи відомості, які містяться в матеріалах цієї справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, наявність направлення водія на огляд, відомості акту огляду, а також відомості відеозапису.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 05.11.2023 о 22:32 год у м. Харкові по вул. Залізнічній біля буд. 14, керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер» та у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКЛН у лікаря нарколога відмовився під відеофіксацію.

Також з відомостей цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі, а також його власноручні пояснення.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк.3), відповідно до відомостей якого вбачається, що ОСОБА_1 працівники поліції повідомили, що стосовно нього складений протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та останній був під розпис ознайомлений з його змістом, надавав особисто письмові пояснення та отримав його копію.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАСУ щодо дій працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто ОСОБА_1 , скориставшись послугами захисника, не скористався своїм правом оскаржити дії працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно нього.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім цього, з відеозапису об`єктивно вбачається, що працівники поліції рухались за автомобілем ВАЗ 2107, який рухався про проїжджій частині без увімкненого світла фар. Після цього цей автомобіль зупинився, а працівники поліції зупинились безпосередньо за цим автомобілем та підійшли до водія цього автомобіля. За кермом цього автомобіля перебував саме ОСОБА_1 .

Враховуючи такі відомості відеозапису, суд апеляційної інстанції, поза розумним сумнівом, дійшов висновку, що водієм цього автомобіля був саме ОСОБА_1 .

З відеозапису також вбачається, що після зупинки підчас спілкування працівниками поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було працівники поліції запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням алкотестеру Драгер або в закладі охорони здоров`я. Також працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Працівники поліції декілька разів пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння не відмовлявся, проте своїми діями фактично дав зрозуміти працівникам поліції що проходити огляд на стан сп`яніння він не буде, що було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після цього працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто Відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння може бути виражена не тільки незгодою від проходження такого огляду у вербальній формі, а й у будь-яких діях або інших відповідних конклюдентних діях чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від надання прямої відповіді працівникам поліції щодо наміру пройти такий огляд або ухилитись від його проходження.

Отже, твердження сторони захисту в цій частині є безпідставними та мають розцінюватись, як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Крім того, відповідно до рапорту працівника поліції (арк. 6) вбачається, що 05.11.2023 під час патрулювання в складі екіпажу КУПОЛ 3101 за адресою м. Харків, вул. Залізнична, буд. 14 було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в темну пору доби без ввімкнутого ближнього світла фар. Під час спілкування з ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора та у закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився. На ОСОБА_1 було складено протокол за ст. 130 КУпАП та постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП. Транспортний засіб було залишено на місці зупинки без порушень ПДР. Водія було відсторонено від керування.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг стосовно дій працівників поліції, а також відсутність будь-яких рішень компетентних органів щодо порушення працівниками поліції чинного законодавства під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що і відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наявність якого у матеріалах справи обумовлено вимогами п. 8 розділу ІІ Інструкції, що свідчить про відповідність дій працівників поліції під час складення протоколу вимогам цієї Інструкції (арк. 4).

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія підтверджується довідкою (арк. 2), що свідчить про те, що останній знає Правила дорожнього руху України, оскільки умовою отримання такого посвідчення є складання обов`язкового іспиту на знання цих Правил.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 умисно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 05 листопада 2023 року, ОСОБА_1 близько 23 год. 32 хв. в м. Харкові по вул. Залізничній керував автомобілем «ВАЗ» державний номер НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Мозгового М.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков