Номер провадження: 33/813/91/24
Номер справи місцевого суду: 504/4028/22
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Подуст Т.П.,

захисника особи, яка притягається до відповідальності,- Канікаєва Ю.О. ,

представника поліції - Некришева Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та захисника в її інтересах Канікаєва Юрія Олеговича на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 вересня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.09.2023 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_2 визнано винною у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що вона 23.11.2022 о 20:50 год керувала автомобілем Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 ), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовилась, від керування ТЗ відсторонена.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та захисник в її інтересах Канікаєв Ю.О. просили скасувати постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.09.2023 та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не враховано, що:

- зупинка ОСОБА_2 була безпідставна, тому складений протокол є недопустимим доказом;

- наявний відеозапис має вибірковий характер, тому не може бути беззаперечним доказом у справі;

- ОСОБА_2 не відмовлялась від проходження медичного огляду, що підтверджується відеозаписами, на яких вона більше 10 разів надавала згоду на проходження огляду в медичному закладі, однак поліцейські не забезпечили її доставку до найближчого медичного закладу;

- направлення до медзакладу не було надано водію та заповнено після складання протоколу;

- під час складання протоколу ОСОБА_2 не була присутня;

- судове рішення невмотивовано;

- не допитані свідки, про допит яких було заявлено клопотання;

- не витребуваний повний відеозапис з моменту зупинки транспортного засобу, про що було заявлене клопотання;

- судом допущено спрощений підхід і неповнота розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Канікаєв Ю.О. в інтересах ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги апеляційних скарг, представник поліції просив апеляційні скарги залишити без задоволення, судове рішення без змін.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, представника поліції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на алкогольне сп`яніння повністю доведена та підтверджується доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 360150 від 23.11.2023, яким зафіксовано, що 23.11.2022 о 20:50 год ОСОБА_2 керувала автомобілем Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовилась, від керування ТЗ відсторонена. Від підпису та отримання копії протоколу ОСОБА_2 відмовилась;

- відеозаписами портативного відеореєстратору нагрудної камери, якими зафіксовано, що на блокпосту зупинений транспортний засіб, за кермом якого перебувала ОСОБА_2 , особу якої встановлено за посвідченням водія. Під час спілкування інспектор поліції виявив у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів), з огляду на що їй було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я. Від проходження огляду на місці ОСОБА_2 фактично відмовилась, неодноразово надавала згоду на проходження огляду в медзакладі, але не вчиняла на вимогу поліцейського дії щодо слідування до медзакладу та двічі відмовилась від того, щоб їхати в медзаклад. Не заперечувала факт керування та заперечувала факт вживання алкоголю;

- направленням на огляд від 23.11.2022;

- довідкою від 01.12.2022 щодо ОСОБА_2 про не притягнення її протягом року до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

Згідно зі ст.266 КУпАП, п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_2 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.

Частиною 6 ст.266 КУпАП передбачено направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку від 17.12.2008 №1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. За приписами п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

Відтак, законом встановлено, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому закладі охорони здоров`я, тобто у встановленому законом порядку, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудної камери поліцейського щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано відеозапис, який стосується безпосередньо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, починаючи з моменту зупинки авто на блокпосту до моменту намагання поліцейських ознайомити водія зі складеними адмінматеріалами.

Так, долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 23.11.2022. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано зупинений на блокпості транспортний засіб, за кермом якого перебувала ОСОБА_2 , особу якої встановлено за посвідченням водія, зафіксовано як поліцейський повідомив водієві про підозру перебування її у стані сп`яніння, наголосивши ознаки такого сп`яніння, пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я, на що остання відмовилась пройти на місці та погодилась пройти огляд в медзакладі, однак на неодноразові вимоги поліцейського проїхати до медзакладу водій не вчиняла відповідних дій, що фактично розцінено як відмова пройти огляд, та двічі висловила незгоду їхати до медзакладу (диск 1 файл .4 (порядковий номер3) фрагмент 00:19-00:32 - ОСОБА_2 погодилась на складання протоколу про відмову у проходженні огляду та відео диск 1 файл .4 (порядковий номер 5) фрагмент 03:40-03:45 - ОСОБА_2 заявила, що вона не поїде на Воробйова,9 (адреса лікарні)). Поліцейським роз`яснено права водієві та наслідки відмови від проходження огляду, складено протокол, від ознайомлення з яким ОСОБА_2 відмовилась, не отримавши його копію та тимчасове посвідчення водія, пішла з місця зупинки.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Під час дослідження вказаних відеозаписів суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на них послідовно зображені події, які хронологічно продовжують одна одну та дані події не містять розриву у часі, що свідчить про безперервність проведення відеозйомки, хоча на двох диск вона записана у виді окремих файлів (на диску під номером 1 міститься 11 файлів, на диску під номером 2 - 7 файлів).

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними на окремі файли не є підставою для скасування рішення суду. Наявний відеозапис в цілому відображає послідовність дій поліцейських, відео здійснювалось безперервно.

Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі, оскільки він підтверджує факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом; її відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка полягала у її початковій згоді на проведення освідування та подальшій відсутності будь-яких дій задля її проходження, висловлення нею погодження на складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та відмови їхати до лікарні.

Нявним відеозаписом чітко зафіксований факт неодноразових пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння та фактична відмова водія від проходження такого огляду, вказані обставини у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.

Посилаючись на вибірковий характер відеозапису, апелянтами не названо подій, які не зафіксовані.

Отже, посилання апелянтів, що ОСОБА_2 не відмовлялась пройти огляд спростовуються наявними відеозаписами. Поведінка ОСОБА_2 , що зафіксована на відеозапису, була спрямована на небажання проходити освідування та свідчить про те, що вона всіляко уникала пройти освідування у встановленому порядку, вимоги поліцейського проїхати до медустанови не виконувала.

Слід зазначити, що сама по собі згода водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не свідчить про виконання ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки вказаним пунктом передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а у даному випадку водій не пройшла такого огляду, незважаючи на те, що працівниками поліції були створені всі умови для проведення огляду.

Враховуючи, що ОСОБА_2 неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, її фактична відмова від огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, враховано, що працівником поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд в спеціалізованій медичній установі КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, за адресою: м.Одеса, вул.Воробйова,9, яке відповідно до Наказу Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення облдержадміністрації від 21.12.2015 №29 «Про впровадження в лікувально-профілактичних закладах області наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» - є єдиним в м.Одесі закладом охорони здоров`я, який в розумінні положень ст.266 КУпАП має право здійснювати медичний огляд водіїв транспортних засобів з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та надавати медичні висновки по даній категорії справ.

Доводи апеляційних скарг про безпідставність зупинки апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Представник поліції, заперечуючи в судовому засіданні проти вказаних доводів, зазначив, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 здійснена на стаціонарному блокпості, що підтверджується оглянутим відеозаписом, у відповідності положень п.10 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 за №1456, та п.10 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію».

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису встановлено зупинення транспортного засобу під керування ОСОБА_2 під час проїзду через стаціонарний блокпост Центроліт на виїзді з м.Одеси.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Згідно п.10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 за №1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України "Про основи національного спротиву", "Про правовий режим воєнного стану", "Про оборону України", "Про національну безпеку України", "Про Національну поліцію", "Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України", указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Відтак, зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 безпосередньо на стаціонарному блокпості, у період дії в Україні правового режиму воєнного стану, з метою перевірки документів, здійснено на законних підставах. Крім того, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 був зареєстрований в іншій країні, про що свідчить номерний знак НОМЕР_1 ), що також є законною підставою для зупинення транспортного засобу, з огляду наположення п.10 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», які передбачають можливість поліцейського зупинити транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні.

Посилання апелянтів на постанову Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №686/11314/17 не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вказана позиція не є релевантною до обставин цієї справи. Так, справа № 686/11314/17 розглядалась Верховним Судом за правилами КАС України та стосувалася оскарження дій інспектора патрульної поліції щодо складання постанови про адміністративне правопорушення та накладення на особу адміністративного стягнення за порушення ч.1 ст.126 КУпАП. У справі, яка наразі переглядається, предметом розгляду є вчинення особою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а не правомірність дій поліцейського з його зупинки.

Крім того, слід зазначити, що з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п.2.5 ПДР України. Матеріали справи не містять даних про оскарження ОСОБА_2 у встановленому порядку дій працівників поліції.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні.

Доводи апелянтівпро порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема не вручення письмового направлення водія на проходження огляду у закладі охорони здоров`я є необґрунтованими.

Так, системний аналіз положень ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції та Порядку дає підстави стверджувати про те, що письмове направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я складається поліцейським у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки або в разі незгоди з результатами такого огляду (п.п 8, 12 Інструкції; п. 6 Порядку), проте не у випадку зафіксованої належним чином відмови від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я загалом.

Слід звернути увагу, що законом не передбачено обов`язкове вручення направлення. Дане направлення є лише підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я та надається лікарю вказаного закладу. При цьому ОСОБА_2 фактично відмовилась від огляду в закладі охорони здоров`я.

Крім того, сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим суд вважає, що невручення ОСОБА_2 вказаного направлення або складення його після заповнення протоколу про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України та не тягне за собою безумовного скасування прийнятого судового рішення.

Доводи апелянтів щодо складання протоколу в порушенні вимог ст.256 КУпАП за відсутності ОСОБА_2 безпідставні та ґрунтуються на суб`єктивному тлумачення правової норми.

Так, ст.256 КУпАП регламентує зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Положення вказаної норми не зобов`язує працівників поліції складати протокол у присутності особи, що притягується до відповідальності. Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до норм ст.256 КУпАП.

Незадоволення клопотань сторони захисту про виклик поліцейських в якості свідків та витребування усіх відеозаписів, не свідчить про неповноту розгляду справи та спрощеного підходу суду.

Суд першої інстанції під час розгляду справи дотримався вимог ст.245 КУпАП та дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14.02.2008 у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 06.12.1998, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянтів з приводу відсутності в діях ОСОБА_2 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді доказів у справі та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтами не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_2 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При цьому, апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Отже, враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційних скарг. Застосований місцевим судом до ОСОБА_2 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для її виправлення і запобігання вчиненню нею аналогічних правопорушень.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та захисника в її інтересах Канікаєва Юрія Олеговича залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.09.2023 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко