Провадження № 33/4808/429/24
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з матеріалами справи за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, стягнуто судовий збір.

ОСОБА_1 звертається з апеляційною скаргою на це судове рішення, де в тексті апеляційної скарги просить про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовує клопотання тим, що в судовому засіданні не був, а про рішення суду першої інстанції дізнався після отримання копії поштовим зв`язком 05 березня 2024 року, що вважає поважною причиною пропуску строку подання апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді враховую наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Як вбачається зі штампу поштового конверту, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подає 25 березня 2024 року - з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Згідно з постановою апеляційного суду від 11 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто, з підстав відсутності окремого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с. 60-61).

13 березня 2023 року ним повторно подано апеляційну скаргу аналогічного змісту на постанову судді від 22 лютого 2024 року.

Окремого клопотання про поновлення троку на апеляційне оскарження апелянт не заявляв, як і відповідного прохання в резолютивній частині апеляційної скарги.

В той час, по тексту апеляційної скарги апелянт зазначив обставини, які він вважав поважними та вважав це поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Так згідно з постановою апеляційного суду від 22 березня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено в поновлені строку на апеляційне оскарження і апеляційну скаргу було повернуто (а.с. 68-69).

25 березня 2023 року ОСОБА_1 повторно подано апеляційну скаргу аналогічного змісту, де зазначив що про рішення суду першої інстанції дізнався після отримання копії поштовим зв`язком 05 березня 2024 року.

Перевіривши доводи апелянта, доходжу висновку про те, що в апеляційній скарзі не наведено таких обставин, які є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Про поважність причин для поновлення строку на апеляційне оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду з апеляційною скаргою, яку можна змінювати та доповнювати, протягом встановленого законом строку, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Як свідчить зміст судового рішення, ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції. Проте йому було достовірно відомо про розгляд справи у суді, оскільки ОСОБА_1 знав про складення протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1). Суд першої інстанції неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи (а.с. 10, 12, 15, 30). ОСОБА_1 особисто неодноразово надсилав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 13, 23)Також ОСОБА_1 скористався правовою допомогою адвоката Дзібій-Полячок Н.М., який неодноразово надсилав на адресу суду клопотання (а.с. 22, 24, 25, 26, 31, 35, 36, 41, 42).

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Апелянт вказує, що подати вчасно апеляційну скаргу не зміг, оскільки про рішення суду першої інстанції дізнався після отримання копії поштовим зв`язком 05 березня 2024 року.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Аналізуючи зміст п. 27 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Шевченко проти України» враховую, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 та його адвокат Дзібій-Полячок Н.М. намагалися дізнатися про результати судового розгляду з метою реалізувати процесуальну можливість звернутися з апеляційною скаргою у встановлений законом строк, або існували обставини, які перешкоджали скористатися таким правом.

Апелянт неодноразово посилався в поданих апеляційних скаргах на обставини отримання копії постанови, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження, однак таке посилання не є слушним, оскільки строк на оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

За відсутності доказів існування обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість оскаржити постанову у встановлений законом строк особисто чи залучити для цього захисника, не залежали від волевиявлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та виникли протягом строку, який пропущено, не можливо дійти висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Звертаю увагу, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, доводи щодо законності, обґрунтованості оскарженого рішення не перевіряються, оскільки така оцінка може бути дана тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Враховую, що необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України, так і судова практика Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді належить відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Івано-Франківської області від 22 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту - ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло