ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року місто Київ

Справа № 373/1972/24

Провадження № 33/824/5711/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, пільг не має, який проживає по АДРЕСА_1 , за ч.4 ст.127 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 834833 від 03.09.2024, ОСОБА_1 03 вересня 2024 року о 20 год. 03 хв. по вул. Ярмарковій, 37-А в м. Переяслав Київської області переводив тварину (корову) в темну пору доби в умовах недостатньої видимості, не впевнився у відсутності небезпеки для інших учасників дорожнього руху, чим спричинив створення аварійної ситуації, яка призвела до дорожньо-транспортної пригоди, а саме: водій, який рухався по проїзній частині на автомобілі марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , різко гальмував, вже реагуючи на зміну дорожньої обстановки, та здійснив наїзд на тварину, яка від отриманих травм померла.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 127 КУпАП як порушення правил дорожнього руху погоничами тварин, що спричинило створення аварійної обстановки.

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області постановою від 05 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнав винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.127 КУпАП, застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн, стягнув на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 15 листопада 2024 року подав апеляційну скаргу, у якій просив оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити.

На обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки даним календаря за 03 вересня 2024 року, що долучені до матеріалів справи, відповідно до яких захід сонця був о 19:53. Натомість суд вказав, що ДТП відбулося в темну пору доби з 19:37, а саме о 20:03. Звертає увагу, що з 19:37 до 20:03 минуло 26 хвилин, з яких 16 хвилин було світлої пори доби. Суд першої інстанції не обґрунтував чому він вважав, що ДТП сталося саме о 20:03.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки відсутністю гальмівного шляху, натомість вказав про те, що водій автомобіля різко загальмував, що суперечить показам поліцейських та схемі ДТП.

Вважає, що недоведеним є факт перегону ним корови через дорогу, оскільки показами свідків, фотознімками та схемою ДТП підтверджується перебування корови на узбіччі дороги, а не на самій дорозі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ній. Додатково суду пояснив, що в той день на вулиці ще було світло, а висновок суду про темну пору доби не відповідає матеріалам справи. Звернув увагу, що на факт світлої пори доби вказувала допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 .

Інший учасник ДТП - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення судової повістки 03 грудня 2024 року (а. с. 59).

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Ураховуючи належне повідомлення ОСОБА_4 , апеляційний суд вважав за можливе провести апеляційний розгляд за його відсутності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, обґрунтованість та вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Згідно п. 7.7 «ґ» ПДР України особам, що керують гужовим транспортом, і погоничам тварин, забороняється переганяти тварин по дорогах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості.

Відповідно до п.1.10 ПДР України автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, в тому числі в населеному пункті, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними й підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, і обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу.

Проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги (п.1.10 ПДР України).

Відповідно до п.1.10 ПДР України темною порою доби є частина доби від заходу до сходу сонця.

Частина 4 статті 127 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення, передбачені частиною першою або другою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки.

Частина 2 статті 127 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху, зокрема, погоничами тварин.

Зі змісту частини 5 статті 122 КУпАП, аварійною є обстановка, за якої інші учасники дорожнього руху змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП суд першої інстанції, оцінивши в сукупності пояснення ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у тому числі й в сукупності із даними, які містяться у рапорті чергового, зареєстрованого до ІКС ІПНП (ЄО) № 7655 від 03 вересня 2024 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди (щодо часу надходження виклику та прибуття поліції на місце ДТП) та листі календаря за 03 вересня 2024 року щодо заходу сонці, в контексті норми п. 1.10 ПДР з визначення поняття «темна пора доби», вважав, що дана подія відбулася саме в темну пору доби, яка 03 вересня 2024 року рахувалася (за визначенням в ПДР України) з 19 год. 37 хв. Вуличного освітлення не було.

При цьому, суд першої інстанції вважав, що показання свідка ОСОБА_2 (щодо часу ДТП - приблизно 19 год. 40 хв.), свідка ОСОБА_8 (були сутінки) та свідка ОСОБА_9 (вечоріло) не підтверджувало того факту, що ДТП сталося раніше 19 год. 37 хв. Суд також не взяв до уваги позицію представника ОСОБА_1 адвоката Чирки П.Г. щодо того, що оскільки вуличне освітлення не було включено, то на вулиці ще було світло, зважаючи на те, що із загальнодоступних джерел (офіційні сайти Переяславської міської ради в різних месенджерах) відомо, що вуличне освітлення у Переяславі відновили (ввімкнули) лише 27 вересня 2024 року.

Суд першої інстанції вважав доведеним той факт, що автомобіль стоїть в межах своєї смуги руху, корова лежить частково на проїзній частині в межах полоси руху автомобіля, і при цьому до приїзду працівників поліції і під час оформлення матеріалів ні корову, ні автомобіль не переміщали. Гальмівного шляху від автомобіля не було, що свідчить про раптовість з`явлення перешкоди.

Враховуючи вищевикладене, вважав, що ОСОБА_1 будо допущене порушення п.п. ґ п.7.7. ПДР України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

За приписами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апелюючи до незаконності постанови суду першої інстанції, скаржником вказується про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що ДТП відбулося в темну пору доби, унаслідок неналежної оцінку даних календаря за 03 вересня 2024 року.

Апеляційний суд відхиляє вказані доводи як безпідставні, оскільки суд першої інстанції надав належну оцінку даним календаря за 03 вересня 2024 року, відповідно до яких темна пора доби (у контексті п. 1.10 ПДР України - частина доби від заходу до сходу сонця) почалася з 19 год. 37 хв. (а. с. 21). Ці дані є офіційними та об`єктивними і не підлягають зміні через суб`єктивне сприйняття освітлення свідками чи іншими особами, у зв`язку із чим, пояснення скаржника про те, що на вулиці ще було світло, не можуть бути прийнятими як підстава для спростування юридично закріпленого визначення.

Висновок суду про те, що ДТП відбулося не раніше 19 год. 37 хв., також є правильним, оскільки з електронного рапорту чергового, зареєстрованого до ІКС ІПНП (ЄО) № 7655 від 03 вересня 2024 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що повідомлення про ДТП надійшло о 20:08, а час події вказаний 20:07. Крім того свідок ОСОБА_2 показала , що гнала корів з чоловіком близько 19 годин 40 хвилин.

Доводи скаржника про ненадання судом першої інстанції оцінки відсутності гальмівного шляху та вказівка про різке гальмування водієм автомобіля є надуманими та безпідставними, оскільки як вбачається з постанови суду першої інстанції, суддя вважав: «доведеним той факт, що автомобіль стоїть в межах своєї смуги руху, корова лежить частково на проїзній частині в межах полоси руху автомобіля, і при цьому до приїзду працівників поліції і під час оформлення матеріалів ні корову, ні автомобіль не переміщали. Гальмівного шляху від автомобіля не було, що свідчить про раптовість з`явлення перешкоди».

Таким чином, судом констатована відсутність гальмівного шляху від автомобіля та надана оцінка цьому факту як такому, що свідчить про раптовість з`явлення перешкоди, а тому про спричинення діями ОСОБА_1 аварійної обстановки.

Твердження скаржника про недоведеність факту перегону ним корови через дорогу спростовуються матеріалами справи та показами його дружини - ОСОБА_2 , яка в суді першої інстанції, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, показала суду, що «вона з чоловіком близько 19 год. 40 хв. гнали 5 корів. Ще було світло. Йшли з велосипедами по узбіччю. ЇЇ чоловік йшов за однією коровою, яка була без мотузки, йшла сама. Корова оминала стовп, а автомобіль їхав з включеними фарами і стався удар».

Окрім цього, зі схеми місця ДТП, долучених до матеріалів справи фотознімків, справжність яких підтвердили і ОСОБА_3 , і ОСОБА_1 та показами свідків, зокрема ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , вбачається, що корова частково лежить на проїзній частині по ходу руху транспортного засобу ОСОБА_4 , у межах полоси руху автомобіля.

За таких обставин висновок суду про перегін ОСОБА_1 корови через дорогу є правильним та відповідає обставинам справи.

Доводи скаржника про порушення іншим учасником ДТП - ОСОБА_4 правил дорожнього руху апеляційний суд відхиляє як такі, що не є предметом перегляду в рамках цієї апеляційної скарги, оскільки як встановлено апеляційним судом, провадження по справі (373/1973/24) про адміністративне правопорушення стосовно іншого учасника ДТП - ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу було закрито постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2024 року.

Разом із цим, апеляційний суд зауважує, що вказана постанова станом на 16 грудня 2024 року ще не набрала законної сили, а тому зазначає, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, проте вказані обставини мають доводитися вже в межах справи № 373/1973/24.

Інші доводи апелянта є формальними та не впливають на правильність з`ясування обставин, що підлягають встановленню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зводяться до незгоди із постановою суду першої інстанції за відсутності обґрунтованих заперечень щодо фактичних обставин справи.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2024 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. В. Желепа