ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1052/24 Головуючий у 1-й інстанції: Рябцева М.С.
Номер провадження: 33/819/ 121 /24 Доповідач: Приходько Л.А.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Приходько Л. А., секретар судового засідання Доброва К.О.,

за участю:

- захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Задорожньої Вікторії Олександрівни,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Задорожньої Вікторії Олександрівни подану від імені ОСОБА_1 , на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 18 січня 2024 року о 08.35 годині на 5 км траси Білозерка - Надеждівка, Білозерського району Херсонської області, керував транспортним засобом ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки, а також у медичному закладі відмовився чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою адвокат Задорожня В.О. діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків обставинам справи, просила постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2024 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Задорожня В.О., приймаючи участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримала за обставинами викладеними у скарзі, та просила суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, зазначивши, що протокол про адміністративне правопорушення був складений працівниками поліції з грубими порушеннями Інструкції та вимог КУпАП. Так, в порушення статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» водія ОСОБА_1 було зупинено безпідставно, ніяких порушень ПДР він не допускав, окрім того, ані додані до матеріалів справи відеозаписи, ані протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього не містять не те, що жодних доказів законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 але й взагалі факту керування ним транспортним засобом. Також, працівниками патрульної поліцейськими порушено безперервність ведення відеозапису під час складання адміністративного протоколу, працівники поліції спровокували водія відмовитись від проходження медичного огляду, не роз`яснивши наслідки такої відмови, письмового направлення до медичного закладу для проходження медичного огляду працівники поліції не надавали, протокол про адміністративне правопорушення складався у відсутність водія.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

За пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 2-3 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, якою встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 розділу І).

Згідно пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Пунктом 8 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що полягало у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є обґрунтованими та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні наступних доказах.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №096757 вбачається, що 18 січня 2024 року о 08.35 годині на 5 км. траси Білозерка - Надеждівка, Білозерського району Херсонської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки, а також у медичному закладі відмовився чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та він складений уповноваженою на те статтею 255 КУпАП особою начальником СРПП ВП №1 Скадовського РВП ГУНП в Херсонській області лейтенантом поліції Шинкаруком Д.В.

Письмових пояснень під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не давав. Від підпису протоколу відмовився.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування, автомобіль переданий тверезому водієві ОСОБА_2 .

Зі змісту рапорту начальника СРПП ВП №1 Скадовського РВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції Шинкарука Д.В. вбачається, що під час перевірки документів у ОСОБА_1 на блокпосту Х30 Білозерського району в м. Херсон було виявлено, щ останні перебуває в стані алкогольного сп`яніння, про що було повідомлено йому у телефонному режимі. У зв`язку з чим ним був складений протокол про адміністративне правопорушення передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Викладене в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, використання яких передбачено статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, що був досліджений судом першої інстанції.

Так, з досліджених судом відеозаписів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається що начальником СРПП ВП №1 Скадовського РВП ГУНП в Херсонській області лейтенантом поліції Шинкаруком Д.В. повідомляється про зупинення на блокпості Х30 транспортного засобу ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку із чим останньому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в найближчому медичному закладі. На вказану пропозицію водій ОСОБА_1 , чітко та категорично відмовився як від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці так і від проходження огляду у найближчому медичному закладі. Після чого працівником поліції вказано про складання протоколу про адміністративне правопорушення, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився. Під час відеофіксації правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним автомобілем та підтвердив факт вживання ним алкогольних напоїв напередодні увечері. У зв`язку із відстороненням водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом останній викликав тверезого водія (свого знайомого), відомості про передання керування якому були внесені у протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена, у розумінні статті 251 КУпАП, сукупністю належних та допустимих доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним та підписаним уповноваженою на це особою, відеозаписом портативного відеореєстратора.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції порушення приписів «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП, та такі дії у встановленому законом порядку не оскаржувалися.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності зупинення транспортного засобу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був зупинений на блокпості і під час перевірки документів у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння про що і було повідомлено поліцію. Посилання на те, що нормативними документами, які встановлюють заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах не передбачено пошук порушень ПДР та складання протоколів про адміністративне правопорушення висновків суду щодо законності зупинки транспортного засобу не спростовують.

Так, відповідно до пункту 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456 уповноваженим особам надано право зупиняти транспортні засоби в разі: проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Крім того, пунктом 7 Порядку уповноваженій особі надано право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, зокрема у випадках якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення або якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Пунктом 3 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1455 визначено, що блокпост це посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Пунктом 20 вказаного Порядку до заходів з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включено: перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар); затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів; тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.

А отже зупинення уповноваженою особою на блокпості транспортного засобу з метою перевірки документів особи та встановлення при цьому у особи, що керує транспортним засобом ознак алкогольного сп`яніння із подальшою передачею цієї особи уповноваженим особам Національної поліції для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам чинного законодавства.

Твердження апелянта стосовно того, що долучені до матеріалів справи матеріали відеофіксації містять лише фрагменти відеозапису, що на думку апелянта свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання адміністративного матеріалу порушили принцип безперервності її застосування, а тому такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, не є слушними, так як зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. Вказаний відеозапис відображає факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і у найближчому медичному закладі. Відсутність зафіксованого відеозаписом роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не спростовує факту порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР.

Суд першої інстанції дав належну оцінку доводам захисника щодо неналежності відеозапису з нагрудної камери патрульного, як доказу та дійшов правильного висновку, що не здійснення відеофіксації безперервно не є підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом, оскільки наявний відеозапис містить достатню фіксацію подій, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме факт відмови водієм ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Також не спростовують висновки суду доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи копії направлення на медичний огляд ОСОБА_1 .

Так, Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачає оформлення поліцейськими направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та визначає її форму( пункт 8 розділу ІІ), відповідно до якої водія направляють у визначений заклад охорони здоров`я для виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 3 статті 266 КУпАП та пункту 7 розділу І Інструкції проведення огляду на стан сп`яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Зі змісту пункту 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 зі змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів N 476(476-2015-п) від 08.07.2015, N888 (888-2015-п) від 28.10.2015, вбачається, що водій транспортного засобу, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, у разі його відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловлення незгоди з його результатами.

Аналіз вказаних норм права дає підстави вважати, що метою оформлення направлення на огляд водія транспортного засобу є проходження водієм у відповідному закладі охорони здоров`я огляду з метою виявлення стану його сп`яніння у випадку відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловлення незгоди з результатами такого огляду.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився не тільки від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також і від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я, підстави для складання такого направлення у поліцейських не виникли.

Крім того, сама по собі відсутність в матеріалах справи направлення на медичний огляд не свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, оскільки досліджені судом докази, у їх сукупності в повному обсязі підтверджують факт пропонування працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, зокрема і в медичному закладі, та відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

За сукупності досліджених доказів, судом правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому допущенна особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення, помилка щодо часу складення протоколу, не спростовує факт вчинення особою інкримінованого йому правопорушення, враховуючи що факт вчинення правопорушення підтверджений належними та допустимим доказами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, в апеляційній скарзі не наведено і при розгляді апеляційним судом не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень статей 279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до статті 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд, з наведенням відповідних мотивів, встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Інші доводи та аргументи апеляційної скарги, не потребують детального аналізу та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями статті 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Адміністративне стягнення накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статті 33 КУпАП в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які були б підставою для скасування постанови. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді міського суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Враховуючи підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Задорожньої Вікторії Олександрівни подану від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Херсонського апеляційного суду Л.А. Приходько