Номер провадження: 33/813/1212/24
Номер справи місцевого суду: 495/2406/24
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді - Стахової Н.В.,

за участю секретаря

судового засідання Булацевської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дьоміної Катерини Юріївни на постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 квітня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн на користь держави з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 11.03.2024 року о 14 годині 20 хвилин прикордонним нарядом "Контрольний пост" на автодорозі Одеса-Рені був виявлений ОСОБА_1 , який не маючи документів, які дають підстави для виїзду за кордон, здійснив спробу незаконного перетину поза пунктом пропуску. Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України», тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП про що був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 308025.

Не погоджуючись з постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 квітня 2024 року захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Дьоміна К.Ю. подала апеляційну скаргу просила оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, посилаючись на те, що вказана постанова суду є противоправною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом жодним чином не перевірені обставини «вчинення вказаного правопорушення», зазначено відомості, як носять неправдивий характер та не встановлені дані, які мають значення для вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що 11.03.2024 на КрП «Маяки» Одеської області, співробітниками СОГ, шляхом складання протоколу ОМП, у ОСОБА_1 , безпідставно вилучено належне останньому майно (документацію): довідка ВЛК за №724 від 12.04.2023 та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 13.04.2023.

В свою чергу, ОСОБА_1 мав при собі паспорт громадянина для з виїзду за кордон НОМЕР_2 від 22.04.2019, довідку ВЛК за №724 від 12.04.2023 та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 13.04.2023.

В цей же період, офіцером групи організації адміністративного провадження ВАЮД штабу, також безпідставно, незважаючи на наявність зазначеної документації, складається адміністративний протокол серії ПдРУ №308025 відносно ОСОБА_2 .

Надалі, дізнавачем Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області в рамках кримінального провадження №00002643, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ККУ до Біляївського районного суду Одеської області направлено клопотання про накладення арешту на вилучену в ході ОМП зазначену документацію відносно ОСОБА_1 . Але, слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області Драніков С.М., враховуючи безпідставність, недоведеність та незаконність дій дізнавача у вказаному провадженні, у справі № 496/1921/24 відмовляє у задоволенні клопотання винесеною ухвалою від 27.03.2024, відповідно - арешт на зазначену документацію, вилучену у ОСОБА_1 на КрП «Маяки» Одеської області не накладався та відповідно дізнавачем повернуто власнику.

Апелянт зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших об?єктивних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може слугувати доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вважає, що за таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо винуватості особи - не відповідає матеріалам справи та встановленим фактичним обставинам, тому є необґрунтованим, а отже твердження про вчинення адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 є безпідставним.

Крім того, посилається на те, що матеріали судової справи не містять жодних даних (доказів) щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про відповідний розгляд.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Дьоміна К.Ю. в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомленими про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції виходив із того, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 308025 від 11.03.2024 року, копією паспорта, рапортами, поясненнями.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 308025 від 11 березня 2024 року з якого вбачається, що 11.03.2024 року о 14 годині 20 хвилин прикордонним нарядом "Контрольний пост" на автодорозі Одеса-Рені М-16 (48 км 600 м), на відстані 3900 м від лінії Державного кордону було був виявлений ОСОБА_1 , який не маючи документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Республіку Молдова, який демаркований у відповідності до Положення про демаркацію Державного кордону між Україною та Республікою Молдова на ділянці автодороги Одеса-Рені в районі прикордонного знаку № 0608 на території Білгород-Дністровського району Одеської області, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України», ст. 5 ЗУ «Про прикордонний контроль», тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП;

- письмові пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, що він хотів перетнути Державний кордон « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на контрольному пості «Маяки» у представників СБУ виникли підозри, щодо законної видачі його військово-облікових документів, після чого вони викликали слідчо оперативну групу для перевірки законності їх видачі, після чого залишився з паспортом громадянина України та закордонним паспортом;

- закордонний паспорт № НОМЕР_2 громадянина України ОСОБА_1 ;

- схема місця виявлення порушника державного кордону України від 11.03.2024 року;

- розписка ОСОБА_1 про розгляд справи без його присутності;

- рапорт помічника старшого зміни прикордонних нарядів старшого прикордонного наряду «Контрольний пост» з якого вбачається, що 11.03.2024 року він виконував обов`язки по охороні державного кордону в місці несення служби прикордонного наряду «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені в районі Паланка (48.600 км. автодороги). О 14:20 год. 11.03.2024 року було виявлено гр. ОСОБА_1 , який не маючи документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пункті пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Республіку Молдова, який демаркований у відповідності до Положення про демаркацію державного кордону між Україною і Республікою Молдова, на ділянці автодороги Одеса-Рені в районі прикордонного знаку №0608, що проходить через ділянку автодороги Одеса-Рені. ОСОБА_1 документів, що дають право на перетинання державного кордону не мав, чим здійснив спробу незаконного перетину державного кордону, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року №1777-ХІІ, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року №1710-VI. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміновано порушення ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», яке полягає у наступному: 11.03.2024 року о 14 годині 20 хвилин прикордонним нарядом "Контрольний пост" на автодорозі Одеса-Рені М-16 (48 км 600 м), на відстані 3900 м від лінії Державного кордону було був виявлений ОСОБА_1 , який не маючи документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Республіку Молдова, який демаркований у відповідності до Положення про демаркацію Державного кордону між Україною та Республікою Молдова на ділянці автодороги Одеса-Рені в районі прикордонного знаку № 0608 на території Білгород-Дністровського району Одеської області.

Контролюючим органом кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Отже, підставою притягнення ОСОБА_1 , як суб`єкта правопорушення, до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення, визначеного вказаною статтею.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Отже, ознаками об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною першою ст. 204-1 КУпАП, є:

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України;

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів;

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При цьому, визначальною ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є місце його вчинення.

Суб`єктом правопорушення за ч.1 ст. 204-1 КУпАП є фізична осудна особа, яка вчинила одне з діянь, визначених серед ознак об`єктивної сторони даного правопорушення.

Згідност.9 Закону України «Про Державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , суть вчиненого ним правопорушення полягає у здійсненні незаконної спроби поза пунктами пропуску перетину Державного кордону з України в Республіку Молдова, без документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції були досліджені наступні докази у справі:

- довідка військово-лікарської комісії за №724, з якої вбачається, що солдат ОСОБА_1 пройшов медичний огляд 11 квітня 2023 року, яким встановлено що він непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку;

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 з якого вбачається, що 13.04.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за ст. 53а гр. ІІ Наказ МОУ № 402 від 2008 р. Особливі відмітки: згідно ст. 23 п. 1 пп. 2 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», ст. 37 п. 6 пп. 3 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку;

- відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 на адвокатський запит захисника ОСОБА_1 адвоката Дьоміної К.Ю. відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно рішення ВЛК був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за статтею 53 «А» наказу МОУ №402 від 2008 року. Також ОСОБА_1 був виданий військово обліковий документ тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 від 13.04.2023 року, в якому були зроблені відповідні записи з печатками щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку за станом здоров`я.

Також, судом апеляційної інстанції досліджувалась схема місця виявлення порушника державного кордону України від 11.03.2024 року, з якої не вбачається, що ОСОБА_1 незаконно намагався перетнути Державний кордон з України в Республіку Молдова, оскільки рухався він по дорозі Одеса-Рені, де його і було зупинено 11.03.2024 року о 14:20 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені М-16 (48 км. 600 м.), на відстані 3900 м. від лінії Державного кордону.

Разом із цим, в ході розгляду апеляційної скарги встановлено, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27 березня 2024 року в задоволенні клопотання дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області Горбачова В.В. про арешт майна відмовлено.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що дізнавач звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивував тим, що за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, 49 км автодороги «Одеса-Рені», на пункті пропуску «Маяки», громадянин ОСОБА_1 пред`явив працівникам СБУ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 13.04.2023 та довідка ВЛК №724 від 12.04.2023 видані третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 на своє ім`я з ознаками підробки.

Мотивуючи зазначену ухвалу суд першої інстанції зазначив, що будь-яких належних та допустимих доказів підробки зазначеного документу, які б спростовували наявну інформацію, та підтверджували наявність обґрунтованої підозри, стороною обвинувачення суду не надано, виходячи з наведеного та приймаючи до уваги відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, суд відмовив у задоволенні клопотання.

Отже, об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 намагався незаконно поза пунктами пропуску перетнути Державний кордон з України в Республіку Молдова, без документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні діяння, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

У п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), сформовано висновок згідно якого «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення за результатами розгляду справи, не взяв до уваги наявність сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 , яка не була підтверджена належними і допустимими доказами, чим порушив вимоги норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Виходячи зі змісту ст. 62 Конституції України, принцип презумпції невинуватості особи полягає в тому, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Зазначене в своїй сукупності дає підстави апеляційному суду дійти висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 251, 268, 280, 293, 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дьоміної Катерини Юріївни задовольнити.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Н.В. Стахова