Справа № 451/23/24 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 33/811/999/24 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Мидзки Р.В. на постанову Радехівського районного суду Львівської області від 13 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 13.06.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605,60 гривень.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 , 2 січня 2024 року о 20 год. 20 хв. на вулиці Львівська, 54 у місті Радехів Червоноградського району Львівської області керував т/з «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія, за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» 6820, тест №1297, результат огляду - 1,50 проміле алкоголю (проба позитивна), від керування т/з відсторонений шляхом залишення авто, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Захисник Мидзка Р.В. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази законності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .. Також захисник вважає, долучені до матеріалів справи відеозаписи неналежними та недопустимими доказами, оскільки такі є перерваними.

На апеляційний розгляд ОСОБА_1 та захисник Миздка Р.В. не прибули та про причини неявки не повідомили, хоча про дату та час розгляду справи вони були повідомлені належним чином телефонограмою від 01.07.2024 року, а отже у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи № 451/23/24, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ААД №666184 від 02.01.2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.1), відеозаписами, що міститься в матеріалах справи, які є безперервними з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та оформлення матеріалів працівниками поліції, та з яких вбачається спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, який в підсумку визнав, що користувався мобільним телефоном під час керування автомобілем, проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального приладу Драгер, в подальшому погодився з пройденим результатом огляду та відмовився прослідувати до медичного закладу для повторного огляду (а.с.2), результатом спеціального приладу Драгер, яким встановлено наявність в організмі ОСОБА_1 алкоголю на рівні 1.50 проміле (а.с.4), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 02.01.2024 року (а.с.4), направленням ОСОБА_1 до медичного огляду від 02.01.2024 року, який зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження повторного огляду в медичному закладі (а.с.5).

Огляд ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння проведено з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року, а саме на місці зупинки транспортного засобу.

Апеляційний суд досліджуючи матеріали справи, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки суду першої інстанції з приводу заперечень поданих в суді першої інстанції та викладені доводи в апеляційній скарзі, які є аналогічними запереченням, є обґрунтованими належним чином та апеляційний суд не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно санкції статті.

Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, винесена законним складом суду, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_2 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Радехівського районного суду Львівської області від 13 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.