Справа № 137/1423/23
Провадження № 33/801/272/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Верещинська Я. С.
Доповідач: Рибчинський В. П.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинського В.П., за участю ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 адвоката Кундеус С.І., прокурора Грушковського В.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу № 662 від 06.12.2023, ОСОБА_1 , являючись селищним головою Літинської селищної ради Вінницької області, не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів при наданні відповіді на запит спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, а саме про ненадання інформації, зокрема відносно себе, всупереч між приватним інтересом який обумовлений дискреційними повноваженнями під час прийняття даного рішення та службовими повноваженнями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 КУпАП, тобто - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з протоколом № 663 від 06.12.2023, ОСОБА_1 , являючись селищним головою Літинської селищної ради Вінницької області, при наданні відповіді на запит спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, а саме про ненадання інформації, зокрема відносно себе, вчинив дію та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між його приватним інтересом який обумовлений дискреційними повноваженнями під час прийняття даного рішення та представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, цим самим ОСОБА_2 , скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП, тобто - вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 19.02.2024 справу про адміністративне правопорушення за № 137/1423/23 (провадження 3/137/11/24), щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП та справу за №137/1425/23 (провадження 3/137/12/24), щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-7 КУпАП об`єднано в одне провадження та присвоєно справі єдиний №137/1423/23 (провадження 3/137/11/24).

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено стягнення: за частиною 1 статті 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн; за частиною 2 статті 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн.

На підставі статті 36 КУпАП остаточно накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. Стягнено із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права судом першої інстанції, просив скасувати оскаржувану постанову, та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначена норма закону за своїм змістом є бланкетною та відсилає для повного визначення його ознак до інших норм чинного законодавства України.

Зокрема, відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" посадові особи юридичної особи публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Статтею 1 Закону України "Про запобігання корупції" дано визначення потенційному та реальному конфлікту інтересів.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Отже, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно з рішенням 1 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 26 листопада 2020року «Про початок повноважень Літинського селищного голови» ОСОБА_1 вступив на посаду Літинського селищного голови, яку і по даний час обіймає.

Відповідно до відомостей, які містяться у запиті УСР вбачається, що Управлінням стратегічних розслідувань в Вінницькій області ДСР НП України, як спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції, на виконання обов`язку, передбаченого ч. 2 ст. 251 КУпАП здійснюється збір доказів зазначених в ч. 1 вказаної статті, з метою підтвердження або спростування факту вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, Літинського селищного голови ОСОБА_1 .

Тобто в цьому запиті чітко було зазначено з якою метою правоохоронним органом були затребувані відповідні документи, які, в свою чергу, ОСОБА_1 не надав.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у діях ОСОБА_1 існує реальний конфлікт інтересів, оскільки вступили всупереч його приватні та службові інтереси.

Тобто, він, як голова селищної ради повинен був надати документи на запит, однак не надав їх, оскільки розумів, що після надання таких документів він особисто може бути притягнутий до юридичної відповідальності.

При цьому, за наведених умов, а саме наявності реального конфлікту інтересів, голова Літинської селищної ради ОСОБА_1 був зобов`язаний повідомити у встановленому Законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Твердження скаржника про те, що для належного розгляду адміністративних матеріалів суд першої інстанції повинен був перевірити чи дійсно в Літинській селищній раді працюють близькі особи у підпорядкуванні ОСОБА_1 , та чи перебуває він з ними в умовах реального конфлікту інтересів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в даному випадку адміністративне правопорушення полягає в неповідомленні у встановленому законом порядку про наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, який виник під час надання відповіді на запит УСР, як спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, а саме про ненадання запитуваної щодо себе інформації, як посадової особи, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Управлінням стратегічних розслідувань правомірно складено протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за те, що він, будучи головою Літинської селищної ради не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів при наданні відповіді за запит спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції відносно себе, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 КУпАП, а також вчинив дію та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між його приватним інтересом, який обумовлений дискреційними повноваженнями під час прийняття даного рішення та представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП.

За таких обставин суд першої інстанції розглядав справу в межах зібраних матеріалів, які містяться у справі та обґрунтовано визнав в діях ОСОБА_1 наявність складу правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-2 КУпАП.

Невідповідностей складених протоколів вимогам чинного законодавства, які могли бути підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.П. Рибчинський