Провадження 3/127/3644/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 1726 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

19.04.2024 начальником 1-го сектору (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майором поліції Шмалинюком О.П було складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 249. З даного протоколу вбачається, що « ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді помічника начальника з питань залучення засуджених до праці та трудової адаптації ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)», являючись згідно пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 та п. 27 Розділу XIII Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні)», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Пояснив, що не подав після звільнення вчасно декларацію, оскільки забув про необхідність її подання.

Клопотання про забезпечення та/або витребування доказів, виклик свідків тощо від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не надходили.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури Приходько Д.Є. підтвердила обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та надала суду відповідний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за ч. 1 ст. 1726 КУпАП. Прокурор просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього стягнення в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1726 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, є особи, які відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника державної установи № 119 о/с-23 від 10.10.2023, ОСОБА_1 звільнено з посади помічника начальника з питань залучення засуджених до праці та трудової адаптації ДУ «Вінницька виправна колонія № 86» з 10.10.2023 за власним бажанням.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, зокрема, є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, особи начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023, який набрав чинності 12.10.2023, внесено зміни до Закону України «Про запобігання корупції» та відновлено обов`язок подання всіх видів декларацій, в тому числі і декларацій «При звільненні», відповідно до ч. 2 ст. 45 зазначеного Закону, який було відстрочено відповідно до Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» від 03.03.2022.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи звільненим 10.10.2023 з посади помічника начальника з питань залучення засуджених до праці та трудової адаптації ДУ «Вінницька виправна колонія № 86», протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності був зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Однак, такі дії у строк встановлений законом ОСОБА_1 вчинені не були.

Судом не встановлено поважних причин порушення ОСОБА_1 вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 лише 06.02.2024 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «При звільненні».

Отже, дії ОСОБА_1 за вищевказаним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до переконання в тому, що ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1726 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 249 від 19.04.2024; наказом № 119/ос-23 від 10.10.2023; запитом начальника Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 759/55/101/01-2024 від 07.02.2024, відповіддю начальника державної установи «Вінницька виправна колонія 9№86)» № 13/1014 від 13.03.2024 на запит, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, а також усними поясненнями, наданими в судовому засіданні.

Санкція ч. 1 ст. 1726 КУпАП не передбачає альтернативний вид адміністративного стягнення. Водночас, судочинство повинно відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення має на меті не тільки кару, а й виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, і запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а при його призначенні, згідно із ст. 33 КУпАП, суд повинен ураховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В свою чергу справедливість, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, забезпечуючи при цьому належну рівновагу, тобто пропорційність між метою судового рішення та його негативними наслідками для прав, свобод та інтересів осіб, суд прийшов до переконання за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Суд прийшов до висновку, що у даній справі вищевказане стягнення є необхідним та достатнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 КУпАП і п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

На підставі викладеного та керуючись п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 1, 9, 23, 24, 30, 33-35, 38, ч. 1 ст. 401, ч. 1 ст. 1726, ст.ст. 221, 251, 268, 277, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1726 КУпАП, та стягнути з нього штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, у порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу, та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 .

Суддя: