ЄУН 337/5706/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Калугіна Ганна Борисівна, за участю секретаря Волошина Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, пенсіонер, місце проживання: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП України, роз`яснені,

ВСТАНОВИЛА:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 376 від 18.10.2024 року вбачається, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 102 від 14.05.2022 ОСОБА_1 ,

призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , було призначено

на посаду водія роти охорони

ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно наказу начальника

ІНФОРМАЦІЯ_2 №124 від 30.04.2023 ОСОБА_1 було звільнено з посади водія роти

охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 у відставку за

станом здоров`я. Таким чином, водій роти охорони

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , відповідно до п.п. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону

України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за

адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Таким чином, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (після звільнення), в термін до 1 квітня 2024 року. Проте встановлено, що згідно з відомостями Реєстру НАЗК ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2023 рік (після звільнення), шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://nazk.gov.ua, лише 09.04.2024 о 13:44. що є порушенням вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч.І ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Згідно пояснень ОСОБА_1 встановлено, що об`єктивні поважні причини несвоєчасного подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення) у нього відсутні.

Таким чином, колишній водій роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , будучи, згідно з п.п. «г» п.1 ч.1 ст. З, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а також, згідно абз. 14 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону, суб`єктом декларування, у порушення вимог частини 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (після звільнення).

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, є ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки обов`язок подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (після звільнення) виник у зв`язку із зайняттям ОСОБА_1 посади водія роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 09.04.2024, оскільки в цей день ОСОБА_1 несвоєчасно подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (після звільнення).

Фактичним днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідно до ст. 251, 252 КУпАП є 18.10.2024, оскільки саме в цей день посадовою особою органу Національної поліції надається оцінка зібраним доказам у їх сукупності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що, дійсно він був обізнаний про необхідність подання декларації в строк до 01 квітня 2024 року. Так, після оформлення на роботу він отримав наказ від свого керівництва про необхідність подавати щорічні декларації, чи дійсно відноситься він до суб`єктів декларування - не знав, у зв`язку з необізнаністю в користуванні комп`ютерною технікою та у самій процедурі подання електронних декларацій, декларацію за 2023 рік він подавав за допомогою працівників відділу кадрів у будівлі та на комп`ютері ІНФОРМАЦІЯ_2 . При звільненні працівники відділу кадрів йому повідомили, що йому буде необхідно подати ще одну декларацію наступного року. Але наступного разу, при зверненні за допомогою її складання ОСОБА_1 було відмовлено та йому довелося вишукувати інші можливості її подання. Власного комп`ютера він не має, тому подавав за допомогою знайомого, який на той час перебував у Німеччині, та який, в свою чергу, подав декларацію з невеликим запізненням у зв`язку з тим, що сервіс, на якому вона подавалась певний час не працював. Таким чином заповнити та подати вказану декларацію він зміг лише 09 квітня 2024 року. В зв`язку з цим, строк подання декларації ним був пропущений з поважних причин. Крім того зазначив, що у ІНФОРМАЦІЯ_3 працював на посаді водія роти охорони, яка є посадою, що відповідно до функціональних обов`язків не пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, у зв`язку з чим він ніколи не був суб`єктом декларування і у нього не виникало обов`язку з подання декларації.

Також, ОСОБА_1 до суду надані письмові заперечення, в яких просить справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 172-6 КУпАП України суб`єктом правопорушення є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону, віднесені військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, особовий склад штатних військово-лікарських комісій.

Визначення поняття військових посадових осіб викладено у частині 12 статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», згідно якої це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 102 від 14.05.2022 року солдата запасу ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , було призначено на посаду водія роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , шпк «солдат». Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 124 від 30.04.2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади водія роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 у відставку за станом здоров`я.

Як вбачається зі змісту наказів № 102 від 14.05.2022 року та № 124 від 30.04.2023 року, зазначена посада, на якій перебував ОСОБА_1 , є посадою рядового складу (штатна посадова категорія - солдат) та відповідно до функціональних обов`язків не пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що дана посада пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або дана особа була спеціально уповноваженою особою на виконання таких (організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських) обов`язків згідно із законодавством.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є військовою посадовою особою Збройних Сил України, а отже, є суб`єктом декларування в розумінні пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без надання належних і допустимих доказів на підтвердження викладеної у ньому події правопорушення, також не є достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації без поважних причин. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у частині 2 пункті 1 листа «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17, конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 , останній докладав зусиль, намагаючись своєчасно подати декларацію, виконуючи дії для її оформлення та подальшої подачі, та прострочив її подання не невеликий строк через технічні причини, а отже у ОСОБА_1 не було умислу на неподання чи несвоєчасне подання декларації за 2023 рік.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_1 подав декларацію не будучі суб`єктом декларування, на нього не поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі і строки подання такої декларації.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Положення ст. 251 КУпАП регламентує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не є суб`єктом декларування в розумінні пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», а отже, не є суб`єктом інкримінованого йому згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу такого адміністративного правопорушення та, як наслідок, про відсутність його події, у зв`язку з чим провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 33, 40-1, 124, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 172-6 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Г.Б. Калугіна