ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/2342/23 Головуючий суддя І інстанції Левченко А. М.
Провадження № 33/818/299/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

при секретарі - Ковпик О.С.

за участі:

особи яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Майбороди С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Майбороди С.С. на постанову Валківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого стЛ 24 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Як встановив суд, 27 листопада 2023 року о 07 год 40 хв на трасі М03 на 429 км + 900 м водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом КРАЗ 65055, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та при повороті ліворуч, своєчасно не зайняв крайнє положення на проїзній частині та здійснив зіткнення з автомобілем Тоуоіа Сашгу, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, чим порушено вимоги п.п. 2.3 «б», 10.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність заст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Майборода С.С. просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, або скасувати та направити матеріал до Управління патрульної поліції в Харківській області для належного оформлення з проведенням авто технічного дослідження.

Вказує, що на схемі місця ДТП від 27,11.2023 року не вказані напрямки руху транспортних засобів та назви населених пунктів, відсутня прив`язка до статистичного об`єкта, не зафіксовані можливі сліди гальмування та переміщення автомобіля ТоуФа Сашгу р.н. НОМЕР_2 , хоча на фото з місця події такі сліди вбачаються.

Крім того, незрозуміло якими ознаками було визначене місце зіткнення, призначене на схемі цифрою 3 та розташоване на смузі зустрічного руху, адже після зіткнення транспортних засобів на проїжджій частині в будь якому випадку при таких пошкодженнях транспортних засобів мали б бути осип грунту, фрагменти ЛФП, відокремлених частин автомобілів.

Наголошує на пояснення водія Тоуоіа Сашгу ОСОБА_2 , що він рухався зі швидкістю блько 90 км/ год, метрів за 100 попереду побачив на узбіччі автомобіль КРАЗ, на яком був ввімкнений покажчик лівого повороту. Він почав сигналити, моргати фарами, але автомобіль КРАЗ проїхав перед ним і уникнути удару він не зміг та отримав удар у середню частину авто. При цьому він не згадує про застосування гальмування.

Зазначає, що саме водій ОСОБА_2 , порушив швидкісний режим в дорожній обстановці,та проігнорував вимоги ПДР України щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, яку він виявив за 100 м., на ділянці дороги загальною шириною 17,7 м, і був винуватцем ДТП.

Також звертає увагу, що у постанові зазначено зовсім інше місце скоєння ДТП за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - 429 км + 900 м замість 439 км+900м,тобто розбіжність складає 10 км, що є суттєвим.

Наголошує, що жодних доказів винуватості ОСОБА_1 у порушенні ПДР України, які були б в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП від 27.11.2023 року та його наслідками матеріали справи не містять.

Вказує, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, схема до нього та лише пояснення водія ОСОБА_2 не можуть вважатися доказами і не дають підстав вважати, що вина ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 27.11.2023 року, доведена .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Майбороди С.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п.2.3, п.10.4

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що 27 листопада 2023 року о 07 год 40 хв на трасі М03 на 429 км + 900 м водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом КРАЗ 65055, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та при повороті ліворуч, своєчасно не зайняв крайнє положення на проїзній частині та здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, чим порушено вимоги п.п. 2.3 «б», 10.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність заст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 особисто був ознайомлений з відомостями, які зафіксовані у протоколі, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі та власноручні письмові пояснення (арк.4).

З пояснень вбачається, що ОСОБА_1 наголошував на тому, що повертав ліворуч з крайньої лівої смуги, включив поворот, а інший водій в`їхав в службовий автомобіль під його керуванням.

При цьому, ОСОБА_1 поставив свій підпис під Схемою ДТП (арк.2) .

Вказаний протокол та схема ДТП складені уповноваженою державою особою за ст. 124 КУпАП і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мали для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Посилання на неправильність складення схеми ДТП також не приймаються апеляційним судом, оскільки водії з нею погодились, схема є зрозумілою і доступною для сприйняття, на ній містяться підписи, дата та відповідно зображена схема ДТП з назвами об`єктів, зображених на схемі.

Після складення протоколу, ОСОБА_1 змінив свою позицію, заявив що йому треба було виконати розворот, а не поворот ліворуч, а у зв`язку з тим, що автомобіль крупногабаритний та є засобом дорожньо-експлуатаційної служби водіям дозволяється відступати від вимог правил дорожнього руху.

Також водій в суді зазначив що виконував маневр не з крайньої лівої смуги, а з правої та лівої одночасно, тобто зайняв дві смуги.

Такі твердження апелянта, були повністю спростовані судом першої інстанції, зокрема суд зазначив про що водіям транспортних засобів дорожньо-експлуатаційної служби під час виконання роботи на дорозі дозволяється відступати від вимог дорожніх знаків (крім знаків пріоритету та знаків 3.21-3.23), дорожньої розмітки, а також пунктів 11.2, 11.5-11.10, 11.12, 11.13, підпунктів "б", "в", "ґ" пункту 26.2 цих Правил за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

У свою чергу, здійснюючи маневр повороту ліворуч водій транспортного засобу КРАЗ 65055, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався умови забезпечення безпеки дорожнього руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що в свою чергу призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

З вказаними висновками апеляційний суд погоджується в повному обсязі, вони є обгрунтованими та відповідають вимогам закону.

Окрім іншого свої пояснення також надав інший водій, учасник ДТП ОСОБА_2 , стверджував що 27 листопада 2023 року він керував транспортним засобом Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по дорозі Харків-Київ зі сторони міста Харкова та на 429 км він їхав у лівому ряді, перед собою, у правому крайньому ряді на обочині побачив автомобіль КРАЗ 65055, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з увімкненими покажчиками повороту ліворуч, відповідно почав моргати фарам, сигналити, але автомобіль КРАЗ 65055, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поїхав перед ним, відповідно він не зміг уникнути зіткнення, з урахуванням того, що намагався гальмувати. Зазначив, що транспортний засіб КРАЗ 65055, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,здійснював розворот через заборонену подвійну суспільну полосу.

Аналогічні пояснення потерпілий надав і в суді першої інстанції.

Вказані пояснення потерпілого повністю відповідають зібраним у справі доказам, є логічними та послідовними, підтверджують механізм ДТП та відповідають схемі ДТП з якою погодився і ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та при повороті ліворуч, своєчасно не зайняв крайнє положення на проїзній частині та здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.4 Правил дорожнього руху

Отже, аналізуючи вимоги вказаних пунктів ПДР, об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, повинен був враховувати дорожню обстановку, слідкувати за нею, бути уважним та відповідно мав пересвідчитися у безпечності свого маневру, проте цього не зробив внаслідок чого сталася ДТП.

Твердження захисника щодо порушень Правил дорожнього руху з боку іншого водія, який є потерпілою стороною у цій справі, не приймаються апеляційним судом, оскільки справа розглядається виключно стосовно законності і обгрунтованості складення протоколу про адміністративне правопорушення з боку ОСОБА_1 і відповідно в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановлювати винуватість іншого учасника ДТП у вчиненні адміністративного правопорушення

Також належить зазначити, що сторона захисту будь яких клопотань про необхідність призначенні експертних досліджень не заявляла.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції ані ОСОБА_1 , ані його захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3б, 10.4 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ст. 124 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Майбороди С.С. залишити без задоволення.

Постанову Валківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева