Справа № 129/2859/24
Провадження № 33/801/964/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондар О. В.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Луговського Анатолія Степановичана постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Судом встановлено, що 06.09.2024 р. о 16-32 год. в с. Мелешків на автодорозі Гайсин-Теплик водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Форд-Транзит» НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість та рухливість ходи, почервоніння обличчя, огляд на стан сп`яніння в передбаченому законом порядку пройти відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Не погодившись із вказаною постановою, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Луговський Анатолій Степановичоскаржив її в апеляційному порядку подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року, а провадження по справі закрити.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що факти, згідно яких настає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КпАП України, в матеріалах справи відсутні, та не доведені.

В судове засідання особа яку притягнуто до адміністративної відповідальності не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Поважні причини мають бути доведені належними доказами.

З урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення та не доведеністю належними доказами причини неявки в судове засідання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність особи, яка не з`явилася.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Данною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 06.09.2024 р. о 16-32 год. в с. Мелешків на автодорозі Гайсин-Теплик водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Форд-Транзит» НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість та рухливість ходи, почервоніння обличчя, огляд на стан сп`яніння в передбаченому законом порядку пройти відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 06.09.2024 року серії ААД N 650608, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 06.09.2024, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 було направлено для проходження огляду на стан сп`яніння в заклад охорони здоров`я, актом огляду на стан алкогольного сп39яніння з використанням спеціальних технічних засобі, вданими відеозапису.

З дослідженого судом відеозапису на CD-диску видно, як водій автомобіля «Форд-Транзит» має підвищену жвавість та рухливість, тричі протягом тривалого часу спілкування працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікарні, на кожну з трьох пропозицій працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, написав про це свої письмові пояснення в протоколі правопорушення, після чого повідомив працівнику поліції, що вже згоден на огляд, йому розіпнено право самостійно звернутися до медичного закладу для проходження такого огляду.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи і зазначеними доказами.

Жодних достовірних, належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності матеріалів справи про адміністративне правопорушення чи проходження огляду на стан сп`яніння суду не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загально прийнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" та "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Хабардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Луговського Анатолія Степановичазалишити без задоволення.

Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин