ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/7624/23 Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/596/24 Петрова Н.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаною постановою судді Пермінов В.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року скасувати та закрити провадження за відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на незаконність оскаржуваної постанови, з огляду на неприйняття суддею обставин на які він посилався у клопотанні про закриття провадження у справі.

Зазначає, що зупинка транспортного засобу під його керуванням була безпідставною, відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію».

Оскільки, за відсутності законної зупинки транспортного засобу та відсутності задокументованого порушення ним ПДР України, всі подальші дії поліцейських вважає незаконними.

Зазначає, що поліцейськими не долучено до матеріалів справи відомостей на підтвердження їх повноважень та проведення перевірки документів.

Вважає, що сам факт введення в дію комендантської години не надає права працівникам патрульної поліції безпідставно зупиняти транспортні засоби.

Посилається на порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію відеозапису.

За вказаних обставин ОСОБА_1 вважає, що наявний в матеріалах справи відеозапис не надає можливості повно і об`єктивно дослідити обставини справи.

Посилається на порушення вимог статті 266-1 КУпАП, з огляду на те, що він не був оглянутий уповноваженою особою ВСП на стан алкогольного сп`яніння.

Вважає, що його двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за одні і ті ж події, оскільки за обставами події, які мали місце 21 грудня 2023 року, ВСП склало стосовно нього протокол про військове адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/13085 від 21 грудня 2023 за частиною 3 статті 172-20 КУпАП, який на даний час знаходиться на розгляді у Ленінському районному суді м. Харкова.

Щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак алкогольного сп`яніння, які могли бути підставами для його огляду. Окремо звертає увага, що з результатами проведеного огляду, він не погоджувався та повідомляв поліцейських про бажання здати кров, на що поліцейські повідомили, що транспортний засіб має залишитися на місці зупинки. Оскільки він немісцевий та прямував до м. Кропивницького, поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення на місці його зупинки.

Вважає, що поліцейські не забезпечили йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що поліцейські не відсторонили його від керування транспортним засобом після складання протоколу.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ларін А.С. в призначене судове засідання не прибули. ОСОБА_1 подав доповнення до апеляційної скарги, де просив врахувати, що він проходить військову службу на посаді механіка-водія у ВЧ НОМЕР_1 , і для виконання бойових завдань необхідне посвідчення водія.

Вважає, що адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, яке йому інкримінується не становити великої суспільної небезпеки, не спричинили значної шкоди суспільним чи державним інтересам.

З врахуванням вимог статей 23, 33 КУпАП, у разі, якщо суд дійде висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, без позбавлення права керування транспортними засобами.

З огляну на викладене та виходячи з положень статей 268, 271, 294 КУпАП апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності учасників провадження.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Визнаючи винним та притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що вчинене ним адміністративне правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, що підтверджено зібраними у справі доказами.

З зазначеним висновком судді, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що 21 грудня 2023 року о 00:55 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Tucson», д.н. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Полтавський шлях, 44 в м. Харкові, був зупинений поліцейськими, у зв`язку з порушення комендантської години. Під час спілкування поліцейських з водієм ОСОБА_1 , у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», водій ОСОБА_1 погодився. За результатами огляду вміст алкоголю у видихаємому повітрі становив 0,62 %0 (проміле).

Проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора зафіксовано на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, відеозапис з якої долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 033457 від 12 грудня 2023 року за порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.9 «а» ПДР України.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, яким суддя надав належну правову оцінку.

Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлені фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП

Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у поліцейські не було підстав для його зупинки та в матеріалах справи відсутні дані про те, що останні мають право перевіряти документи, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до статей 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», статей 130, 255, 266 КУпАП, вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» поліцейський є спеціально уповноваженою особою на зупинку транспортного засобу та виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Відповідно, дії суб`єкта владних повноважень можуть бути оскарженні.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів.

Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21 (реєстраційний номер рішення 101473367)).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не надає можливості повно і об`єктивно дослідити обставини справи, є необґрунтованими, та з цього приводу, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Є помилковими доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими вимог статті 266-1 КУпАП та те, що його двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за один і той самий факт, оскільки необхідно враховувати вимоги частини 1 статті 15 КУпАП, де крім іншого, зазначено, що військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 перебував в площині адміністративного процесу саме як водій транспортного засобу, відповідно порядок його огляду регулюється положенням статті 266 КУпАП. В той час, як вимоги статі 266-1 КУпАП регулюють порядок проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, саме уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування.

Не знаходять свого обґрунтованого підтвердження й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не погодився в результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння та бажав здати кров, з огляду на таке.

З наявних матеріалах справи відеозаписів, які були предметом дослідження під час апеляційного перегляду справи вбачається, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, з результатами проведеного огляду погодився. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, попросив надати йому час для роздумів, та в подальшому відмовився від проходження такого огляду.

Також апеляційний суд враховує, що результат огляду ОСОБА_1 становив 0,62 ‰ алкоголю у видихаємому повітрі, що у 3,1 раз перевищив допустиму норму у 0,2%0. З результатами проведеного огляду, ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис у акті огляду.

Відповідно, у поліцейських були відсутні підстави для направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Положеннями статті 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Отже, у разі незгоди ОСОБА_1 з процедурою проведеного поліцейськими огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, він мав право оскаржити заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, однак таким правом не скористався.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що поліцейські не відсторонили його від керування транспортним засобом, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно рапорту поліцейського, транспортний засіб залишено на місці зупинки, без порушень ПДР України, що відповідає вимогам статті 2652 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що доводи в цій частині не узгоджуються з доводами апеляційної скарги, де ОСОБА_1 зазначає, що після складання протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП, на місце події прибули представники ВСП та доставили його до місця дислокації військової служби правопорядку, де протримали його 15 годин.

Щодо призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 25 КУпАП передбачено, що позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення.

За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та не містить альтернатив до застосування адміністративного стягнення.

Отже, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено основне і додаткове стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року та закриття провадження, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП та скасування постанови судді в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Керуючись статтями 1, 7, 23, 25, 33, 130, 245, 251, 252, 256, 2652, 266-267, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.А. Кружиліна