Постанова

Іменем України

01 квітня 2024 року

селище Краснопілля

справа № 578/137/24

провадження № 3/578/165/24

Краснопільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді КОСАР Алевтини Іванівни розглянув в приміщенні суду в селищі Краснопілля Сумського району Сумської області справу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

особа, щодо якої розглядається справа:

ОСОБА_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , смт Краснопілля Краснопільський район Сумська область Україна; громадянство: України; місце проживання: АДРЕСА_1 ; за протоколом пенсіонер

учасники судового провадження:

ОСОБА_2 у статусі особи, який притягується до адміністративної відповідальності

адвокат ДЕМ`ЯНЕНКО Наталія Петрівна,яка діє в інтересах ОСОБА_3

та установив:

У лютому 2024 року з Відділення поліції № 2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області в провадження Краснопільського районного суду Сумської області надійшов адміністративний матеріал стосовно гр. ОСОБА_4 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі по тексту також «КУпАП»/.

До адміністративного матеріалу долучені наступні документи: Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 490399 від 22.02.2024 стосовно ОСОБА_4 за частиною першою статті 130 КУпАП; Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів стосовно ОСОБА_4 ; Направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.02.2024; Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки Драгер Алкотест 6820 та Декларація про відповідність; Витяг з бази інформаційного порталу Національної поліції України (ІНПНП) з інформацією про отримання посвідчення водія; розписка про відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_4 ; диск DVD-R з відеозаписом із порт.відеореєстратора DSJ-02-8086409.

За Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2024, головуючим суддею у справі Єдиний унікальний номер:№ 578/137/24, визначено ОСОБА_5 .

Судові засідання у справі призначалися на 29.02.2024, 20.03.2024, 25.03.2024, 01.04.2024.

Адвокат Дем`яненко Наталія Петрівна в інтересах ОСОБА_4 20.03.2024 через загальну канцелярію подала до суду клопотання про закриття провадження за частиною першою статті 130 КУпАП стосовно ОСОБА_4 за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Аргументи сторони захисту:

Не встановлено час вчинення ОСОБА_4 правопорушення за статтею 130 ч.1 КУпАП (07:25 год. чи 07:35 год. 22.02.2024).

Безпідставна зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 , у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 КУпАП (Позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, Постанова Чернівецького апеляційного суду у рішенні 13 жовтня 2022 року по справі 718/1824/22).

Підставою пройти водію ОСОБА_4 огляд на стан алкогольного сп`яніння було (дослівно): «Каже не пив, но є запах». Зазначені у акті огляду ознаки «різкий запах алкоголю з порожнини рота», «тремтіння пальців рук» не передбачені Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮУ 10.11.2015 № 1408/27853 (із послідуючими змінами), а визначені ознаки алкогольного сп`яніння:виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота.

ОСОБА_4 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі в м. Суми, сів службовий автомобіль.

Відеозапис події правопорушення вівся як на місці зупинки транспортного засобу, так і біля уповноваженого підрозділу поліції. Так, з 07:54 не фіксується спілкування поліцейських з ОСОБА_4 в салоні службового автомобіля, який перебував вже біля приміщення відділу поліції селища Краснопілля, знаходився поліцейський та чути його розмову в телефонному режимі з іншим поліцейським, який в цей час перебував поряд з ОСОБА_4 біля цього автомобіля: « ОСОБА_6 , включи друга, скажи пройди на місці,... щоб нам його не везти (в лікарню м. Суми)». З 07:55:48 до 07:57:18 камера у робочому (включеному) стані була залишена в службовому автомобілі, але і в цей час фіксація спілкування поліцейських з ОСОБА_4 , які всі перебували за межами салону службового автомобіля, не проводилась. Що відбувалось в цей період невідомо. Свідки в цей час також були відсутні. Тобто порушено безперервність відеозйомки, що є підставою вважати цей доказ неналежним і недопустимим на підтвердження вчинення адмінправопорушення. Запис про виникнення у цей час у поліцейського особистого приватного становища в протоколі відсутній. І лише після спілкування працівників поліції без свідків і без відеофіксації з ОСОБА_4 , останній відмовляється від огляду в медзакладі.

На переконання сторони захисту, винуватість ОСОБА_4 не доведена належними та допустимими доказами, а тому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На засіданні суду ОСОБА_4 заперечував проти притягнення його до адміністративної відповідальності. По суті правопорушення надав пояснення, що він погодився їхати на освідування до медичного закладу у м. Суми і сів у службовий автомобіль, але поліцейські почали зволікати з поїздкою, приїхали до відділення поліції. Вели розмову про порядок освідування у лікарні таким же вимірювальним пристроєм Драгер. Тільки треба ще здати аналіз мочі. Певний час між ним та поліцейським не на камеру відбувалось спілкування і як наслідок він промовив бажані для поліцейського слова «відмовляюсь їхати».

Адвокат Дем`яненко Наталія Петрівна підтримала викладені у письмовому клопотанні аргументи щодо підстав закриття провадження стосовно ОСОБА_4 . У справі немає належних доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 КУпАП, а суд при розгляді цієї справи не може перебирати на себе функції органу обвинувачення, інакше це беззаперечно становитиме порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обов`язок доведення факту вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, покладено на уповновадений підрозділ поліції.

Обставини справи встановлені судом

В ході судового розгляду від учасника справи не надходило будь-яких клопотань про дослідження додаткових доказів, окрім тих, що містяться в матеріалах справи, тому при прийнятті рішення, суд виходить з наявних в матеріалах справи доказів.

У цій справі ОСОБА_4 як особа, який керує транспортним засобом, притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальністьта утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

З Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів випливає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 проведений поліцейським на місці зупинки у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук, порушена координація рухів за допомогою газоаналізатора Драгер «Alcotest 6820». У графі «Результат огляду на стан сп`яніння» зазначено, що огляд не проводився. У графі «З результатом згоден» зазначено: ОСОБА_4 , підпис;

З Направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.02.2024 випливає, що в результаті огляду проведеного поліцейським, у ОСОБА_4 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНПСОР м. Суми відмовівся.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 490399, складеного 22.02.2024 о 08:02 год. в с. Краснопілля, вул. Мезенівська, 8, слідує, що гр. водій ОСОБА_4 22.02.2024 о 07:35 год. в селищі Краснопілля за вулицею Вокзальна, 12 Сумської області керував транспортним засобом Daewo Nexia номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився під час безперервної відеофіксації з порт відео DSJ D2 8086409, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Переглядом матеріалів відеозапису (4 файли) встановлено, що ОСОБА_4 22.02.2024 о 07:25 год. керував транспортним засобом та був зупинений екіпажем поліцейських. Поліцейський повідомив про зупинку з підстав відсутності полісу страхування на автомобіль в базі даних. В ході спілкування поліцейський вказав що від водія чутно запах алкоголя та запропонував пройти освідування на місці зупинки з використанням приладу Драгер. Водій вагався певний час та відмовився від огляду, поліцейський запропонував проїхати в медзаклад, на що водій одразу погодився, і сів у службовий автомобіль. Була зупинка біля відділення поліції. Поліцейські вели розмову з ОСОБА_4 поза межами портативного відеореєстратора, було чутно їх голоси, а потім водій відмовився їхати на медичний огляд до медичного закладу у м. Суми. Там же складався протокол про адміністративне правопорушення.

Національне законодавство (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), мотиви суду

Згідно з частиною другою статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини » усталена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерела права.

Згідно з частиною 1 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція згідно з покладеними на неї завданнями, серед іншого, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР).

Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання, пов`язані із проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у статті 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103).

Згідно з частиною 2 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктом 6 Розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Аналіз наведеного положення Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан сп`яніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення пункту 8 Розділу І цієї Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обов`язковість проведення огляду на стан сп`яніння лише у закладі охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 7 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно з пунктом 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку № 1103).

Аналогічне положення також визначено у пунктах 1 та 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Згідно з пунктом 8 Розділ 11 Інструкції № 1452/735, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим.

Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Суддя проаналізував обставини справи, оцінив докази у їх сукупності, і доходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 як особа, який керує транспортним засобом, притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальністьта утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

У цій справі, поліцейським не встановлено час, коли 22.02.2024 водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом Daewo Nexia номерний знак НОМЕР_1 в селищі Краснопілля за вулицею Вокзальна, 12 Сумської області та був зупинений працівниками поліції /07:25 год. чи 07:35 год./.

Суд також звертає увагу, що виявлені поліцейським у ОСОБА_4 ознаки алкогольного сп`яніння як «різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук» не відповідають стандарту визначених на законодавчому рівні ознак алкогольного сп`яніння, що визначені Переліком у Інструкції №1452/735.У пункті 3 Розділу 1 Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є:запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук. Ознака «Порушення координації рухів» ОСОБА_4 поліцейським не озвучувалась.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння підписаний ОСОБА_4 , але у цьому документі відсутня інформація чи згоден останній з результатом тестування на алкоголь. По суті правопорушення письмові пояснення від водія в матеріалах справи також відсутні, як і відсутні відомості, що особа відмовилася давати пояснення, скориставшись статтею 63 Конституції України.

З матеріалів відеозапису суд встановив, що водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, та був направлений поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Водій ОСОБА_4 погодився пройти такий огляд. У подальшому поліцейський не забезпечив проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я.

Відеозапис має ознаки переривання. Наявне спілкування поліцейських з водієм в непередбачений процесуальний спосіб при проведенні процедури огляду водія на стан сп`яніння, передбаченої чинним законодавством.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи й у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд враховує, що завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті; ігнорування судом аргументів сторін є грубим порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суддя вважає, що встановлені судом обставини викликають сумніви в дотриманні поліцейським процедури огляду водія на стан сп`яніння, передбаченої чинним законодавством.

В даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер. Адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Суд приймає аргументи захисника щодо не доведення належними та допустимими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, а тому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною другою статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Вважаю, що працівниками поліції уповноваженого відділення поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не дає підстав для висновку про скоєння ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що провадження стосовно ОСОБА_4 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

Провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 490399 від 22.02.2024 стосовно ОСОБА_7 закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. КОСАР