Справа № 592/4886/24
Провадження № 3/592/903/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Катрич Ольга Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Північно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючого директором ТОВ «Бойко Клінік»,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, № ПНС/СМ/4880/056/П/ПТ від 21.03.2024 року зазначено, що у листопаді 2022 року та в лютому 2024 РОКУ в ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БОЙКО КЛІНІК» за юридичною адресою: Сумська обл., м. Суми, вулиця Привокзальна, буд. 25 допущено порушення вимог пункту 2 частини першої статті 29, пункту 83 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, що зафіксовано в Акті складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду позапланової перевірки від 21.03.2024 №ПНС/СМ/4880/05б, за що встановлена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: в ході перевірки, проведеної у період з 20.03.2024 по 21.03.2024 встановлено, що на ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БОЙКО КЛІНІК» відповідно до наказу «Про прийняття на роботу» від 11.11.2022 № 29 ОСОБА_2 прийнято на посаду менеджера (управителя) зі збуту за сумісництвом з випробувальним терміном 3 місяці з 14.11.2022. Проте, до початку роботи роботодавцем ТОВ «БОЙКО КЛІНІК» не було визначене робоче місце працівника ОСОБА_2 , чим порушено вимоги пункту 2 частини першої статті 29 КЗпП України. Будь-які інші документи, що підтверджують виконання роботодавцем вимоги пункту 2 частини першої статті 29 КЗпП України під час позапланової перевірки не надано.

У ході перевірки ТОВ БОЙКО КЛІНІК встановлено, що згідно із наказом від 27.02.2024 № Зк Про звільнення ОСОБА_2 менеджера зі збуту ОСОБА_2 звільнено з роботи у зв`язку з відсутністю працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль згідно із пунктом 83 ст.36 Кодексу законів про працю України з 27.02.2024. Підставою для звільнення є Акти про відсутність працівника на робочому місці з 28.09.2023 по 26.02.2024.

Перевіркою Акту про відсутність працівника на робочому місці від 25.10.2023 № 20 встановлено, що 25.10.2023 о 13 год. 56 хв. посадовими особами ТОВ БОЙКО КЛІНІК здійснено телефонний дзвінок менеджеру зі збуту ОСОБА_2 для встановлення причин відсутності останньої на роботі після поновлення за рішенням суду. Під час розмови ОСОБА_2 повідомила: «що безкоштовно працювати не буде, чекає на повну виплату вимушеного прогулу за рішенням суду, а також перебуває на лікарняному». Тобто, посадові особи ТОВ «БОЙКО КЛІНІК» спілкувалися з менеджером зі збуту ОСОБА_2 25.10.2023 та отримали інформацію про причини її відсутності на робочому місці.

Перевіркою Акту про відсутність працівника на робочому місці від 31.01.2024 № 90 встановлено, що 31.01.2024 о 12 год. 05 хв. посадовими особами ТОВ БОЙКО КЛІНІК здійснено телефонний дзвінок менеджеру зі збуту ОСОБА_2 для встановлення причин відсутності останньої на роботі після поновлення за рішенням суду. Під час розмови 31.01.2024 ОСОБА_2 підтвердила вимогу про виплату за рішенням суду 37 371,04 грн. ш на руки і не виявила бажання говорити про вихід на роботу та виконання посадових обов`язків. При цьому причини своєї відсутності на роботі не пояснила, стверджуючи, що працювати і не припиняла.

Перевіркою Акту про відсутність працівника на робочому місці від 01.02.2024 № 91 встановлено, що «01.02.2024 через повідомлення ОСОБА_3 у месенджері телеграм ОСОБА_2 писала вимоги про виплату заробітної плати за рішенням суду з 26 січня по 26 липня в сумі 46423,65 грн., з податками 37 371,04 грн. Після пояснення ОСОБА_3 про виплату за рішенням суду 28.09.2023 5310,59 грн. та 31.01.2024 - 32060,45 грн., разом 37 371,04 грн., ОСОБА_2 почала писати вимоги про виплату заробітної плати за жовтень, листопад, грудень, січень. При цьому про виконання роботи та про свою відсутність на роботі мови не вела взагалі, лише стверджувала, що роботодавець поновив її на роботі сам, а заробітну плату не виплачує. Крім того, ОСОБА_2 говорила, що не припиняла працювати, але з якого часу і яким чином так і не пояснила».

З норм пункту 83 частини першої статті 36 КЗпП України випливає, що для припинення дії трудового договору за відповідною підставою мають бути одночасно дотримані дві обов`язкові умови:

1) фактична відсутність працівника на робочому місці понад 4 місяці підряд; 2) відсутність інформації у роботодавця про причини такої відсутності понад 4 місяці підряд (при цьому не має значення поважність чи неповажність причин такої відсутності).

На підставі вищевикладеного слідує, що фактична відсутність працівника ОСОБА_2 підтверджується складеними актами про відсутність працівника на робочому місці, проте вищезазначеними Актами, підтверджується наявність у роботодавця ТОВ «БОЙКО КЛІНІК» інформації про причини відсутності менеджера зі збуту ОСОБА_2 на роботі, чим порушено вимоги пункту 83 частини першої статті 36 КЗпП України.

Отже, директором ТОВ «БОЙКО КЛІНІК» ОСОБА_1 допущено порушений вимог пункту 2 частини першої статті 29 КЗпП України, пункту 83 частини першої статті 36 КЗпП України за що частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення вимог законодавства про працю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що норми КЗпПУ та трудові права ОСОБА_2 не порушував, а всіляко намагався дотримуватися трудового законодавства. Тому просить закрити провадження по справі.

Захисник Неговська І.В. у суді підтримала раніше подані письмові пояснення, в яких зазначила, що заявниці ОСОБА_2 було достеменно відомо про умови праці та місце здійснення трудових функцій, що підтверджується листом б/н від 11.01.2023 року, в якому вона сперечається з керівництвом та висуває вимогу здійснювати з нею листування лише сервісом УКРПОШТА, та, зокрема, в пункті 3 свого листа відмовляється їхати до м. Києва у відрядження, щоб забрати авто для здійснення трудових функцій, та стверджує, що за попередньою домовленістю авто мали доставити у м. Хмельницький - її робочу територію. Крім того, ОСОБА_2 наголошує на тому, що всі умови її праці з ТОВ «БОЙКО КЛІНІК» узгоджені. Отже, жодних претензій щодо того, що їй не визначено місце роботи не заявлено. Такі претензії виникли після повторного звільнення ОСОБА_2 для штучного створення підстав за для помсти колишньому роботодавцеві. Крім того, відповідно до інформаційного листа від 14.11. 2022 року, на той час, засновник ТОВ «Бойко Клінік» повідомляє директора ОСОБА_1 про те, що 09.11. 2022 р. проведена он-лайн співбесіда з ОСОБА_2 на посаду менеджера зі збуту , вказану особу ознайомлено з посадовими обов`язками. Крім того, в сервісі WORK.UA, інтернет платформі для розміщення вакансій було розміщено оголошення роботодавцем ТОВ «БОЙКО КЛІНІК» щодо пошуку працівника на посаду фармацевтичного представника в м. Хмельницький, на цю вакансію відгукнулася ОСОБА_2 та надіслала своє резюме, що підтверджується скрінкопією. До того ж, в самій вакансії доводилось до відома, що до функціональних обов`язків працівника належить виконання планів продажів на ввіреній території.

Отже, роботодавець вжив всіх заходів для визначення місця роботи та ознайомлення працівника з посадовими обов`язками, тобто відсутня об`єктивна сторона правопорушення, а отже, відсутній склад правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 41 КУпАП. Крім того, відповідно ст. 38 КУпАП строк для притягнення до відповідальності сплинув. Щодо порушення роботодавцем ч. 8-3 ст. 36 КЗпП, повідомляємо наступне, позаплановий захід у вигляді перевірки Держпрацею стало звернення ОСОБА_2 на гарячу лінію |копія звернення додається), в якому заявниця наголошує на своєму незаконному звільненні на підставі Наказу №3 від 01.03.2024 року з причини відсутності на робочому місці без поважної причини в період з 28.09.2023 р. по 26.02.2024 р, наголошує, що заявницю було поновлено на роботі 27.09.2023 року роботодавець не надав робоче місце не надавав завдання, не контактував з заявницею. Отже, сама заявниця, стверджує, що інформації про причини її відсутності у роботодавця не було. Виходячи з викладеного, вважаємо, що, в даному випадку, також відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Також звертає увагу суду на те, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений з порушеннями, так як по його тексу посада ОСОБА_4 зазначена у різному формулюванні і на даний час достовірно невідомо, яку ж посаду вона займає, тобто протокол складений неуповноваженою особою. (а.с.36-38, 63-65)

Свідок ОСОБА_3 , яка працює на посаді комерційного директора ТОВ БОЙКО КЛІНІК пояснила, що особисто спілкувалася із ОСОБА_2 і остання спочатку зарекомендувала себе з позитивної сторони, вона була ознайомлена із своїми посадовими обов`язками. Але пізніше з`ясувалося, що вона безпідставно звинувачує роботодавця у порушенні її трудових прав. Так, їй телефонували, писали, тобто всіляко намагалися зв`язатися та з`ясовували причини неявки її на роботі, але у відповідь чули нецензурну лайку, то те, що вона начебто на лікарняному, про що складалися акти.

Представник Північно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Сухоставець В.Р. вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений правильно та вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, просить притягнути його до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ч.1 ст.41 КЗпПУ. Додав, що в листі б/н від 11.01.2023, який доданий додатком до пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 зазначила, що роботодавець повинен забезпечити умовами праці своїх працівників, у вакансіях ТОВ «Бойко Клінік» прописано, що проїзд, мобільний зв`язок сплачує роботодавець, на сьогоднішній день, за два місяці робити їй нічого не компенсовано. Пунктом 1 листа ОСОБА_2 зазначила, що в грудні місяці роботодавець відключив від усіх робочих систем, тому не може відповідати за те до чого не маю доступ.

Представник суб`єкта адміністративного правопорушення в поясненнях посилаються на пункт 3 листа б/н від 11.01.2023. Проте, в цьому ж пункті ОСОБА_2 зазначила, що не отримувала Наказу про Відрядження до м. Київ.

Слід зазначити на те, що інформаційний лист не містить підтвердження того факту, що ОСОБА_2 була ознайомлена із посадовими обов`язками, оскільки відсутній особистий підпис ОСОБА_5 .

При цьому, згідно наданої на перевірку Умови роботи в компанії менеджера зі збуту медичних препаратів, затверджених директором ТОВ «Бойко Клінік» ОСОБА_1 01.11.2022 підпис про ознайомлення ОСОБА_2 - відсутній.

На сервісі work.ua, інтернет платформі для розміщення вакансій було розміщено оголошення роботодавця ТОВ «Бойко Клінік» щодо пошуку працівника на посаду фармацевтичного представника в м. Хмельницький у розділі функціональних обов`язків працівника належить виконання планів продажів на ввіреній території. Звертаємо увагу, що роботодавцем не вказано про яку територію йде мова у зазначеній вакансії. Також, Актом про відсутність працівника на робочому місці №20 від 25.10.2023 встановлено, що 25.10.2023 о 13 год.56 хв. посадовими особами ТОВ «Бойко Клінік» здійснено телефонний дзвінок менеджеру зі збуту ОСОБА_2 для встановлення причин відсутності останньої на роботі після поновлення за рішенням суду, Актом №90 від 21.01.2024 зафіксовано спілкування посадових осіб ТОВ «Бойко Клінік» у телефонному режимі ОСОБА_2 . При цьому, Актом №91 від 01.02.2024 зафіксовано, що у месенджері Телеграм ОСОБА_2 писала свої вимоги щодо виплати грошових коштів, а також знову наголошувала, що не припиняла працювати.

Актом про відсутність працівника на робочому місці №20 від 25.10.2023 встановлено, що 25.10.2023 о 13 год.56 хв. посадовими особами ТОВ «Бойко Клінік» здійснено телефонний дзвінок менеджеру зі збуту ОСОБА_2 для встановлення причин відсутності останньої на роботі після поновлення за рішенням суду, Актом №90 від 21.01.2024 зафіксовано спілкування посадових осіб ТОВ «Бойко Клінік» у телефонному режимі ОСОБА_2 . При цьому, Актом №91 від 01.02.2024 зафіксовано, що у месенджері Телеграм ОСОБА_2 писала свої вимоги щодо виплати грошових коштів, а також знову наголошувала, що не припиняла працювати. У даному випадку за наданими на перевірку Актами відсутності працівника на робочому місці №№ 20,90,91 ТОВ «Бойко Клінік» фактично володіло інформацією про причини відсутності менеджера зі збуту ОСОБА_2 . При цьому, норма пункту 83 частини першої статті 36 КЗпП України не визначає, що такі причини повинні бути визнані поважними або не поважними, лише вказує на відсутність інформації про причини такої відсутності.

Також слід врахувати, що складені Акти відсутності працівника на робочому місці не визначають на якому саме робочому місці відсутня ОСОБА_2 , оскільки, як зазначалося вище, керівником ТОВ «Бойко Клінік» ОСОБА_1 в порушення пункту другого ч.1 ст.29 КЗпПУ менеджеру зі збуту не було визначено робоче місце. Таким чином, вищезазначеними Актами підтверджується наявність інформації про причини відсутності менеджера зі збуту ОСОБА_2 .

Що ж стосується доводів захисника про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення №ПНС/ СМ/4880/056/П/ПТ від 21 березня 2024 року та в акті від 21 березня 2024 року №ПНС/ СМ/4880/056, який є частиною протоколу, зазначені різні посади, зокрема, інспектор праці, головний державний інспектор, головний державний інспектор відділу з питань праці південного регіону управління інспекційної діяльності у Сумській області Північно - Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, то вказує про те, що всі вище згадані посади пов`язані з охороною праці. Як вбачається з Акта від 21 березня 2024 року №ПНС/СМ/4880/056, який є частиною протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 є працівником відділу з питань праці південного регіону управління інспекційної діяльності у Сумській області Північно - Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, що підтверджується службовим посвідченням НОМЕР_1 . Також у вище згаданому Акті було зазначено скорочену назву посади ОСОБА_4 , а саме головний державний інспектор.

Якщо проаналізувати протокол про адміністративне правопорушення №ПНС/ СМ/4880/056/П/ПТ від 21 березня 2024 року та акт від 21 березня 2024 року №ПНС/ СМ/4880/056, то відповідні документи підтверджують інформацію про перебування ОСОБА_4 на посаді головного державного інспектора (скорочена назва посади). Натомість ОСОБА_1 на це не звернув уваги у своїх поясненнях, наданих раніше. З огляду на зазначене, Північно - Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці не порушувало вимоги статті 265 КУпАП, тому протокол про адміністративне правопорушення №ПНС/СМ/4880/056/П/ПТ від 21 березня 2024 року оформлений належним чином відповідно до чинного законодавства. Північно - Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці зазначає, що вище згаданий протокол склала та підписала одна й та ж сама особа, а саме ОСОБА_4 . (а.с.79-80, 85-98)

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суддя дійшла до наступних висновків.

Згідно вимог пункту 2 частини першої статті 29 КЗпПУ передбачено обов`язок роботодавця до початку роботи працівника за трудовим договором. А саме до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про визначене робоче місце, забезпечення необхідними для роботи засобами.

Ознайомлення працівників з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо їхніх прав та обов`язків допускається з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронних комунікаційних мереж з накладенням удосконаленого електронного підпису або кваліфікованого електронного підпису. У трудовому договорі за згодою сторін можуть передбачатися альтернативні способи ознайомлення працівника, крім інформації, визначеної пунктом 4 частини першої статті 29, що доводиться до відома працівників у порядку, встановленому цією статтею.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 р. у справі № 947/6744/21 (провадження № 61-8268св22), робоче місце працівника це певна зона, де працівник знаходиться і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів. Основою визначення робочого місця є функціональний розподіл праці у взаємозв`язку із засобами праці, що дозволяє розглядати робоче місце як місце докладання робочої сили працівників.

Трудова діяльність працівника може здійснюватися (а відповідно його робоче місце може знаходиться) безпосередньо на підприємстві (фіксоване робоче місце) або в межах іншого територіального простору, який використовує працівник для виконання трудових обов`язків.

Тому, з метою уникнення спорів, роботодавцю необхідно перевіряте конкретно визначене робоче місце працівника, а також де протягом робочого дня працівник має здійснювати свої обов`язки. Наявність у працівника посадових обов`язків, які він має здійснювати поза робочим місцем та які не передбачають його присутність на робочому місці протягом усього робочого дня, не може свідчити про відсутність працівника на робочому місці.

Відповідно пункту 83 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є: відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль.

Тобто, для припинення дії трудового договору за 8-3 статті 36 КЗпП України мають бути одночасно дотримані дві обов`язкові умови:

1) фактична відсутність працівника на робочому місці понад 4 місяці поспіль;

2) відсутність інформації у роботодавця про причини такої відсутності понад 4 місяці поспіль (при цьому не має значення поважність чи неповажність причин такої відсутності).

У випадку невиконання одночасно двох наведенихумовсудможе визнати незаконним звільнення відповідно до такої підстави, наприклад, якщо працівник доведе, що протягом 4 місяців він інформував роботодавця про причини своєї відсутності.

Частиною 1 ст.41 КУпАП регламентує порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці, а а саме порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю .

У відповідності до вимог ст. 245, ст. 251, ст. 252, ст.280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення, № ПНС/СМ/4880/056/П/ПТ від 21.03.2024 року були надані Акт складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду від 21/03.2024 № ПНС/СМ/4880/056, Припис про усунення виявлених порушень зак-ва про працю від 21/03.2024 № ПНС/СМ/4880/056/П, Наказ про прийняття менеджера зі збуту від 11.11.2022 №33к, Акти про відсутність працівника на робочому місці ОСОБА_2 , Табелі обліку використання робочого часу за вересень-грудень 2023 року та січень-лютий 2024 року, Наказ про звільнення ОСОБА_2 (а.с. 1-19), які були досліджені у судовому засіданні і ці докази підтверджують обставини, викладені у протоколі, натомість не були спростовані належними та достатніми доказами з боку ОСОБА_1 . Також посилання захисника на зазначення різних посад ОСОБА_6 , яка склала протокол про адміністративне правопорушення, є формальним та ніяк не спростовує факту адміністративного правопорушення ОСОБА_1 в частині 1 статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

У відповідності до вимог п.7 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Так, у протоколі зазначено, що правопорушення вчинялися у листопаді 2022 року та в лютому 2024 року, справа розглядається судом 18.06.2024 року, таким чином, на час розгляду справи у суді минув тримісячний строк накладення адміністративного стягнення за правопорушення.

На підставі викладеного вважаю за необхідне закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 8, ст.41, ст. 38, ч.1 ст. 247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 41 ч.1 КУпАП у зв`язку із закінченням строку для притягнення до адміністративної відповідальності - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя О.М. Катрич