Провадження № 33/811/299/24 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Семочка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 грн 80 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 14 листопада 2023 року о 10:56 год. на вул. Пекарській, 24 у м. Львові керував транспортним засобом «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння кінцівок пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді Данько А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що при складанні протоколу порушено норми КУпАП, оскільки зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, а не в стані наркотичного сп`яніння, а відповідальність за керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння не передбачена.

Також звертає увагу на те, що відеозапис не є безперервним; суд відмовив у задоволенні його клопотання про виклик поліцейських та свідків, що вважає порушенням.

Судом не враховано те, що вираженого тремтіння рук у нього не було, таке пов`язано з тим, що він розхвилювався, а око не реагувало на світло через хворобу.

Зазначає, що пояснення свідкам диктував поліцейський. Вважає, що матеріали справи не містять доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , захисник Семочко О.А. апеляційну скаргу підтримали, просили її задоволити. ОСОБА_1 зазначив, що є інвалідом ІІ групи, тому на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Семочка О.А., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від серії ААД № 453428 від 14.11.2023 (а.с. 3);

відеозаписом з нагрудних камер відповідно до якого ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, оскільки керував транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки. У подальшому в ході спілкування з ОСОБА_1 , працівник поліції вививши у останнього ознаки наркотичного сп`яніння пред`явив вимогу про проходження огляду в медичному закладі. ОСОБА_1 відмовився від огляду неодноразово, незважаючи на роз`яснення поліцейським п.2.5 ПДР про його обов`язок про проходження огляду в медичному закладі для визначення стану наркотичного сп`яніння. Після відмови ОСОБА_1 від огляду, працівник поліції роз`яснив наслідки відмови, та повідомив, що буде складено протокол (а.с. 3);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 6,7);

рапортом інспекторів взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській області Малиша О.В., ОСОБА_4 (а.с. 8);

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 8138000 відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 9);

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги апелянта про те, що пояснення свідкам диктував поліцейський, не може бути підставою для скасування постанови з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, окрім залучення свідків, працівниками поліції також застосовувались технічні засоби відеозапису під час відмови ОСОБА_1 від огляду, інформація якого на цифровому носії (СD диску) долучена до матеріалів справи. Відтак залучення поліцейським свідків та відібрання пояснень у них не впливає на правильність висновку судді першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не спростовує факту його відмови від огляду оскільки їх присутність не є обов`язковою із врахуванням того, що здійснювалась фіксація технічними засобами.

Безпідставним є також доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 не було ознак наркотичного сп`яніння.

Так, апеляційний суд виходить з того, що згідно з протоколом ОСОБА_1 притягається до відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.

При цьому посилання у протоколі на ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для пропозиції пройти такий огляд, відповідає роз`ясненням, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» N 14 від 23 грудня 2005 року, а саме: якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, тощо, і саме ці ознаки є підставою для проходження огляду на стан сп`яніння (п.2.5 ПДР).

Виявлення ознак, із врахуванням вимог діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів.

З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

У даному випадку працівник поліції, оцінивши зовнішній вигляд та поведінку, дійшов висновку, що ОСОБА_1 може перебувати в стані наркотичного сп`яніння, а тому відповідно до вимог п.2.5 ПДР пред`явив вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_5 про те, що відповідальність за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння не передбачена КУпАП, апеляційний суд до уваги не бере. Та звертає увагу на те, що ОСОБА_1 визнаний винним за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що викладена у ньому фабула адміністративного правопорушення відповідає об`єктивній стороні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, у протоколі викладено, які саме дії вчинив ОСОБА_1 які відповідають диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції належним чином обґрунтованою та мотивованою і підстав для її скасування в частині наявності вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не вбачає.

Разом з тим апеляційний суд погоджується з доводами ОСОБА_1 щодо наявності підстав для звільнення його від сплати судового зору.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Положення п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначають, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як вбачається із доданої в суді апеляційної інстанції копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 13.09.2023 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що згідно з п.9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» є підставою для звільнення його від сплати судового збору.

За таких обставин, вважаю, що постанова судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2024 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп., підлягає зміні, зі звільненням останнього від його сплати.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині стягнення судового збору в розмірі 536 грн 80 коп., змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах