ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7346/23 Головуючий суддя І інстанції Юрлагіна Т. В.
Провадження № 33/818/249/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -

УСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як встановив суд, 30.07.2023 року о 17 годині 26 хвилин у м. Харків по вул. Героїв Праці, 2Г, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alkotest 7510» та від огляду у медичному закладі КНП ХОР «ОНД» за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А відмовився, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.5. ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Зазначив, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , зупинки транспортного засобу, притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Наголошує, що він не керував транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, про це він казав під час складання протоколу відносно нього, та у зв`язку із чим його не отримував.

Зазначає, що 30.07.2023 року о 17.00 год. він перебував на відпочинку з друзями біля річки, а не був за кермом та не керував автомобілем. Автомобіль вказаний в протоколі йому не належить. Керував інший водій, а саме його партнер по роботі, що може підтвердити в судовому засіданні при виклику до суду. Коли він підійшов до автомобіля, щоб забрати свої речі з салону, після чого почав закривати автомобіль для передачі ключа ОСОБА_2 , почув звук рації, повернувся це були співробітники поліції, які відразу почали йому пред`являти керування транспортним засобом, на що він відповів, що не керував і що вони його не зупиняли.

Зазначає, що відеозапис долучений до матеріалів справи не є повним і безперервним, починається із допиту загадкового свідка, якого також немає на відеозапису та не вписали при складанні протоколу в графу свідок чи потерпілий в протоколі. Вважає, що його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Згідно відеозапису долученого до матеріалів справи від свідка працівниками поліції, не можливо встановити місце, час, номерні знаки, та хто керував.

Також, зазначає, що клопотання про долучення та прийняття до уваги фотознімків транспортних засобів із різними номерними знаками, які рухаються по місту Харкову, за маркою, кольором та однаковими наклейками, як на відеозаписі, суд першої інстанції відхилив в порушення права на захист та ст. 268, 271 КУпАП, оскільки є прямими доказами та стосується предмета доказування.

Відповідно до ч.5, 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

В судові засідання в суд апеляційної інстанції 17.04.2024 року та 05.06.2024 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся своєчасно шляхом направлення судової повістки на адресу проживання вказану в матеріалах справи.

В судові засідання в суд апеляційної інстанції 17.04.2024 року та 05.06.2024 року захисники ОСОБА_1 адвокати Гуляєв Е.В. та Осадчий Р.І. не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а отже використали на власний розсуд свої права, в тому числі не скористатись своїм правом надати пояснення як на підтримку апеляційної скарги так і по суті правопорушення.

Таким чином, Харківський апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності належно повідомлених учасників справи в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, що є наявними у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, під час розгляду даної справи в суді першої інстанції захисники ОСОБА_1 адвокати Гулієв Е.В. та Осадчий Р.І. висловлювали аргументи стосовно незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності аналогічні тим, що наведені в його апеляційній скарзі.

Проте, на них судом першої інстанції надано ґрунтовні відповіді, які відображені в оскаржуваній постанові та з якою погоджується апеляційний суд.

Так, місцевий суд обґрунтовано встановив, що винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі матеріалів, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 517706, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, поясненнями свідка ОСОБА_3 , рапортом інспектора взводу 1 роти №6 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП Ревякіна М., відеозаписом з нагрудної камери поліцейського 476030, відео з телефону айфон 13.

ОСОБА_1 зазначає, що відсутні докази того, що він керував транспортним засобом.

Судом першої інстанції з метою дотримання права на захист правопорушника названий аргумент розглянутий та спростований матеріалами справи з яких вбачається наступне.

З відеозапису з бодікамери поліцейського та наданого свідком ОСОБА_3 відеозапису з телефону айфон 13, вбачається, що екіпаж поліції прибув за викликом, де на місці свідок ОСОБА_3 вказав на особу, яка неадекватно керувала транспортним засобом. Відеофіксацію розпочато одразу після прибуття екіпажу. Поліцейськими зазначено про те, що надійшов виклик з зазначенням, що особа неадекватно керує транспортним засобом. ОСОБА_1 було зазначено, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, було роз`яснено його права та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 відмовився, зазначивши, що його не зупиняли під час керування транспортним засобом, а до нього підійшли працівники поліції, а відеодоказів факту керування немає. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці та проїхати до мед закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, висловлювався нецензурною лайкою. Також ОСОБА_1 відмовився надати посвідчення водія, відповів, що буде битися. Працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про відсторонення від керування транспортним засобом, на що ОСОБА_1 почав кричати. Протокол про адміністративне правопорушення складався в присутності ОСОБА_1 , ознайомлення із змістом протоколу відбулось шляхом його оголошення. ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу, зазначивши, що поспішає до дівчат.

Зі змісту письмових пояснень свідка ОСОБА_3 слідує, що 30.07.2023 знаходячись за адресою м. Харків, вул. Героїв Праці, 2А, приблизно о 17 год. 26 хв. побачив авто Рено Логан НОМЕР_1 , водій якого неадекватно себе поводив, під час їзди чіпляв огороджувальний паркан, не типово з`їжджав з дороги на узбіччя, різко гальмував, потім дуже швидко розганявся. Вважає, що водій може перебувати в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що відео руху авто перекинув патрульним.

З відеозапису ААД 517706 вбачається, що на ньому зафіксовано факт перебування за кермом авто з позначкою таксі, особи, яка перебуває у білій футболці під час руху транспортного засобу.

З відеофайлу ААД 517706 (1) вбачається, що ОСОБА_1 виходить з транспортного засобу Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 з місця водія, забирає речі.

Отже аргументи ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом при наявності беззаперечних доказів на спростування такої його позиції, свідчить про намагання правопорушника уникнути відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на той факт, що відеозапис не є безперервним, а відтак його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, апеляційним судом визнано необґрунтованим, оскільки на відеозаписах в достатній мірі зафіксовано обставини події, яка відбулася 30 липня 2023року за участю ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції надана належна оцінка відеозаписам, що містяться в матеріалах справи.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

п. 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Отже, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене судом першої інстанції в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ст.33 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева