Справа № 486/1519/24
Провадження № 33/812/562/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Ковальським Є.В.,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, працюючого водієм ВП «ПАЕС» АТ НАЕК «Енергоатом», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 6 (шість) місяців. Провадження за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Постановою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 6 (шість) місяців. Провадження за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з постановою в частині притягнення до відповідальності за статтею 124 КУпАП, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі. При цьому апелянт посилався на те, що адміністративне правопорушення є малозначним, він повністю відшкодував збитки потерпілій особі та вона претензій до нього не має, він працює водієм та раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. За таких обставин апелянт вважає занадто суворим застосоване судом максимальне покарання, передбачене санкцією статті 124 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (частина 1 статті 251 КУпАП).

Пленум Верховного Суду України у пункті 7 Постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що у випадках, коли передбачені суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясувати характер порушень, які допустив кожний із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Правила дорожнього руху України (надалі - ПДР України) відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (п. 1.1).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.3).

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п.1.4).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 110407 складений відносно ОСОБА_1 про те, що о19 год 30 хв 10 серпня 2024 року ОСОБА_1 у подвір`ї будинку №1 по пр. Незалежності, у м. Південноукраїнську Вознесенського району Миколаївської області, рухаючись заднім ходом на автомобілі «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 , у порушення пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_2 була поза межами транспортного засобу. В результаті ДТП обидва автомобілі механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 124 КУпАП, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що з протоколом не згоден, оскільки він не рухався на автомобілі, а перебуваючи за межами автомобіля, дістав з заднього сидіння сумку, хлопнув дверима, після чого авто покотилось вниз і заділо автомобіль потерпілої ОСОБА_2 , що стояв нижче.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що дійсно близько 19 год 10 серпня 2024 року приїхала до м.Південоукраїнська, залишила у подвір`ї біля 6 під`їзду будинка №1 по пр. Незалежності належний їй автомобіль «Volkswagen». Попереду був припаркований автомобіль «Volkswagen» білого кольору. Приблизно через 20 хвилин їй повідомили, що відбулася ДТП за участі її автомобіля. Як пояснили очевидці, біле авто поїхало і в`їхало в її авто. Пошкоджені були лише бампери, в її авто - передній, а в другому авто - задній. Яким чином відбулось зіткнення вона не бачила. Шкода їй відшкодована.

Відповідно до п. 2.3 б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.9 Правил дорожнього руху України передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

У справі, що переглядається, доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП за зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду першої інстанції обставин, відповідає матеріалам справи та не заперечується апелянтом.

У частині притягнення до відповідальності за частиною 1 статті 130 КупАП постанова суду не оскаржується.

Разом з тим, на думку суду, заслуговують на увагу посилання апелянта щодо доцільності визначення іншого адміністративного стягнення.

Загальні положення накладення адміністративного стягнення визначені в статті 33 КУпАП, відповідно до якої при накладенні адміністративного стягнення має бути враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема, є: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди (пункти 1,2 частини 1 статті 34 КУпАП).

Наведений у статті 34 КУпАП перелік обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не є вичерпним, отже суддя при накладенні адміністративного стягнення може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не передбачені цією статтею.

Зі змісту постанови суду першої інстанції, вбачається, що накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, приписи статей 33, 34 КУпАП суд не врахував.

Санкція статті 124 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Отже, санкція статті передбачає альтернативні види стягнень, зокрема у виді штрафу.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У розумінні ЄСПЛ штрафи, як один з видів покарань, з урахуванням суворості цього примусового заходу, оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що за наявності альтернативного виду стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував підстав для обрання виду стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Зокрема судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, спричинені потерпілій ОСОБА_2 збитки відшкодував, тяжкі наслідки ДТП відсутні. Крім цього ОСОБА_1 працює водієм ВП «ПАЕС» АТ НАЕК «Енергоатом».

Апеляційний суд вважає за доцільне врахувати зазначені обставини, зокрема те, що ОСОБА_1 працює водієм ВП «ПАЕС» АТ НАЕК «Енергоатом», отже позбавлення права керування транспортними засобами унеможливить виконання ним службових обов`язків , що у свою чергу порушить життєво необхідні потреби. Також офіційне працевлаштування ОСОБА_1 свідчить про можливість сплатити штраф при призначенні саме такого покарання.

Оскільки санкція статті 124 КУпАП передбачає стягнення у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, апеляційний суд вважає накладення штрафу у такому розмірі буде достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним адміністративних правопорушень у майбутньому.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що постанова суду підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення, на підставі пункту 4 частини 8 статті 294 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 жовтня 2024 року в оскаржуваній частині про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП змінити в частині застосування виду адміністративного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О.Тищук