Дата документу 17.06.2024
Справа № 501/2230/24

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 червня 2024 року м. Чорноморськ

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Тордія Е.Н.,

розглянувши адміністративний матеріал якій надійшов з ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області № 501/2230/24 (3/501/884/24) у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,, проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, роз`яснені права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 63 Конституції України-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 як батько неповнолітньої дитини ухилився від виконання, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, обов`язків щодо виховання своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання 15 квітня 2024 пішла з місця мешкання кВ. АДРЕСА_1 та не повернулася. 18 квітня 2024 року останню було знайдено працівниками поліції о 00:30 год за адресою: АДРЕСА_2 де остання була позбавлена батьківської турботи.

Дії ОСОБА_1 , особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Позиція учасників судового процесу.

В судове засідання ОСОБА_3 , свою вину не визнав та наддав суду пояснення, що він жодним чином не ухилявся від батьківських обов`язків, а навпаки усіяко сприяв щодо зміцнення відносин між ним на його донькою ОСОБА_2 , зробив кроки для забезпечення добробуту та безпеки.Донька забезпечена , має все необхідне для розвітку навчання та проживання.

Нажаль донька протягом останнього часу змінила своє поведінку обрала сумнівну компанію , яка використовує її, незважаючи на пропозиції спілкування з боку його як батька, матері, бабусі, а також спроби стимулювати через записи до спортивних гуртків, вона залишається байдужою до думки дорослих , які нею опікуються, турбуються. Донька реагує на позитивні заохочення але нажаль не змінює свого способу життя. Ним , проводяться міри щодо спілкування з дитиною, налагодження відносин, про свідчить неодноразово звернення до Центру соціальних служб міста.

15 березня 2024 року, за власною ініціативою, перебував в органах поліції 18 березня 2024 року з донькою, де працівники поліції проводили із нею бесіду щодо незалишення без дозволу батьків місця проживання, був у службі у справах дітей, а опісля у телефонному режимі спілкувався із психологом ЦСС ОСОБА_4 , працівником поліції ОСОБА_5 , начальником Служби у справах дітей Чорноморської міської ради, неодноразово просив допомогти в розв`язанні певних сімейних проблем включаючи роз`яснення доньці її обов`язків та режиму перебування вдома, спілкування з друзями та подругами.

Щодо подій, які відбулися за період з 15 по 18 квітня 2024 року повідомив, що з 04 квітня 2024 року його було госпіталізовано до КНП «Чорноморська лікарня». 15 квітня 2024 року його стало відомо, що його донька ОСОБА_2 після школи не повернулася додому, де вони всі разом проживають із його матір`ю ОСОБА_6 , повідомивши при цьому, що буде перебувати у подружок. Він весь час, в період з 15 по 18 квітня 2024 року підтримував із своєю донькою телефонний зв`язком та цікавився її місцеперебуванням, на що остання повідомляла, що вона досі у подружок. 17 квітня 2024 року його родичка ОСОБА_7 звернулася до поліції із заявою, в якій просила встановити місцезнаходження її племінниці, оскільки він нібито не знає достеменно де вона перебуває. Як в подальшому він дізнався, що його донька не була разом із подружками. В ночі з 17 на 18 квітня 2024 року він був вимушений покинути лікарню, до якої був госпіталізований, з метою встановлення дійсного місцезнаходження його доньки. Оскільки він постійно перебував на зв`язку із донькою та мав можливість її відслідковувати за допомогою гаджету та додатку «Air Tag», він разом з працівниками поліції прибув за адресою: АДРЕСА_2 де господарка квартири повідомила, що ОСОБА_2 деякий час винаймає у неї кімнату. В одній із кімнат перебувала ОСОБА_2 , не бажала відчиняти двері, викликали МНС. З донькою було все гаразд, трохи була перелякана великою кількістю осіб. Повідомив працівникам поліції, що вже ніч, вони прибудуть до поліції для надання пояснень, однак працівники поліції на це не звернули увагу. Працівник поліції написав пояснення, та дав їх підписати моїй доньці, однак мені перевірити пояснення не надали можливості. Через деякий час дізнався що відносно дорого складено протокол про адміністративне правопорушення за ухилення від батьківських обов`язків.Прохав врахувати надані письмові пояснення , та вважав ,що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_2 , пояснила ,що з батьком на теперішній час у неї теплі відносини. Через певні життєві обставини батько її опікає занадто сильно ,що послугувало тім подіям що стались. Вона розуміє ,що такі дії ,як ухід з дому не можуть бути результативними.

Зазначила ,що має все необхідне для проживання , навчання та розвитку.

Суд вислухавши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Мотивувальна частина та застосовані правові норми.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Частина 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов`язків. Тому, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, повинно бути доведено, які саме обов`язки не були нею виконані і яким законодавством передбачене їх виконання.

Тобто, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов виховання дітей.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

З огляду на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено від виконання яких саме обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання малолітньої дитини ухилився ОСОБА_1 , суд не може вважати протокол про адміністративне правопорушення належним доказом винуватості особи.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що матеріалами справи не підтверджено ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дитини, а також відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували обставини, викладені в протоколі.

Суд, самостійно не може встановлювати обставини вчинення адміністративного правопорушення, та розглядає справу в межах обставин, які зазначені в протоколі.

Будь-яких належних та допустимих доказі на підтвердження вини ОСОБА_1 в невиконанні своїх батьківських обов`язків особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Водночас, із долучених до матеріалів справи заперечень та додатків до них вбачається, що ОСОБА_1 виконує свої батьківські обов`язки у відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 150 Сімейного кодексу України, усіяко сприяє щодо зміцнення відносин між ним на його донькою ОСОБА_2 , цікавиться щодо відвідування дитиною школи, проходив відповідні тренінги та курси щодо налагодження спілкування з доньокою, відвідував разом із донькою відповідних спеціалістів неодноразово звертався до різних уповноважених органів з клопотаннями про допомогу у вирішенні сімейних проблем із донькою, зокрема до ювенальної поліції з метою проведення відповідних бесід щодо кола її спілкування, проведення дозвілля.

Ювенальна поліція має сприяти вихованню відповідальної та просвідомої поведінки у дітей, надавати батькам допомогу у роз`ясненні дітям не тільки їх прав, а й обов`язків.

Однак, незважаючи на вищевикладене, працівники поліції , без з`ясування конкретних обставин щодо умов виховання неповнолітнюї ОСОБА_2 та причини її поведінки, обмежилися лише формальним складанням щодо її батька протоколу про адміністративне правопорушення.

Висновки суду за результатами розгляду протоколу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю: за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з недоведеністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя