Справа № 756/1102/24
Провадження № 3/756/1120/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Ткач М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 719502 від 16.01.2024, 16 січня 2024 року о 10:50 год на перехресті вулиць Зої Гайдай та вул. Левка Лук`яненка у м. Києві, де організовано круговий рух, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «RENAULT DOKKER» номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху та перестроювання не переконалась, що це буде безпечним, не надала дорогу автомобілю марки «CHEVROLET AVEO» номерний знак НОМЕР_2 , водій якого рухався по тій смузі, на яку ОСОБА_1 перестроювалась, внаслідок чого відбулось зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 порушила п.п.2.3Б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

13.02.2024 на адресу суду від Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції за належністю надійшла заява ОСОБА_1 від 17.01.2024.

05.03.2024 та 25.03.2024 ОСОБА_1 подала до суду флеш-накопичувачі з фото та відеофіксацією даної ДТП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину заперечувала, посилалася на відсутність складу адміністративного правопорушення, а тому просила закрити провадження у справі. Серед іншого, зазначила, що не змінювала напрамку руху та не перестроювалася, рухалась у своїй смузі руху, тоді як інший учасник ДТП підрізав її, порушив правила дорожнього руху, що призвело до ДТП.

Заслухавши учасника судового процесу, вивчивши та дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до наступних висновків.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст. 124 КУпАП встановлює відповідальність водія у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з диспозицією вказаної статті обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Аналіз норм КУпАП дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Суд лише перевіряє чи є в діях або бездіяльності особи склад інкримінованого правопорушення чи ні. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи, оскільки це становить порушення частини першої статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі самі висновки надані Європейським судом з прав людини у справі Карелін проти Росії (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), Малофєєва проти Росії (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 719502 від 16.01.2024 убачається, що 16 січня 2024 року о 10:50 год на перехресті вулиць Зої Гайдай та вул. Левка Лук`яненка у м. Києві, де організовано круговий рух, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «RENAULT DOKKER» номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху та перестроювання не переконалась, що це буде безпечним, не надала дорогу авто марки «CHEVROLET AVEO» номерний знак НОМЕР_2 , водій якого рухався по тій смузі, на яку ОСОБА_1 перестроювалась, внаслідок чого відбулось зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 719502 від 16.01.2024, інкримінується порушення вимог п.п.2.3б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КпАП України.

Згідно із п. 2.3б ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

Відповідно до вимог п. 10.1 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»

Згідно із п. 10.3 ПДР «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.»

З пояснень учасників ДТП, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась 16.01.2024 об 10:50 год у м. Київ по вул. Левка Лук`яненка, ОСОБА_1 рухалась по дорозі з круговим рухом у середній смузі з увімкненим лівим поворотом, заїжджала на коло і в цей момент її підрізав та вдарив автомобіль лівіше від неї, а саме «CHEVROLET AVEO» номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок чого в неї пошкоджені дві двері, у іншого водія пошкоджена права частина автомобіля.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 , він, керуючи автомобілем «CHEVROLET AVEO» номерний знак НОМЕР_2 , у м. Київ, по вул. Левка Лук`яненка в напрямку вул. Зої Гайдай, рухаючись в середньому ряду на кільці, отримав удар в праву частину свого автомобіля від «RENAULT DOKKER», який обганяв його праворуч та звертав наліво.

Схема ДТП відображає напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення автомобілів, а також відповідно до схеми місця ДТП, транспортний засіб ОСОБА_1 отримав пошкодження: пошкоджено ЛФП та подряпини лівого заднього крила, лівих водійських дверей, деформація пасажирських дверей; транспортний засіб ОСОБА_2 отримав пошкодження: деформація правого переднього крила, переднього бампера справа, деформація правої протитуманної фари, подряпини правої передньої фари.

До матеріалів про адміністративне правопорушення долучено відеозапис з камер зовнішнього спостереження наданий ОСОБА_1 на якому зафіксовано рух транспортних засобів та момент ДТП.

У судовому засіданні було переглянуто відеозапис події, з якого вбачається, що автомобіль «RENAULT DOKKER» номерний знак НОМЕР_1 їхав у середній смузі руху, автомобіль «CHEVROLET AVEO» номерний знак НОМЕР_2 у крайній лівій смузі руху, ОСОБА_1 до моменту зіткнення продовжувала рух у своїй смузі, не змінюючи напрямок руху та не перелаштовуючись, обидва транспортні засоби на момент зіткнення перебували на колі.

З матеріалів, які долучені до справи не встановлено та у судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем «RENAULT DOKKER» номерний знак НОМЕР_1 змінювала напрямок руху, перестроювалася на смугу руху у якій рухався ОСОБА_2 . Пояснення надані в судовому засіданні ОСОБА_1 є цілком обґрунтовані, адже матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів для притягнення останньої до адміністративної відповідальності.

Матеріали провадження не містять будь-яких інших доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували, викладені у протоколі обставини учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, відомості, описані у протоколі про адміністративне правопорушення не співвідносяться з фактичними обставинами, установленими за наслідками дослідження матеріалів, відеозапису наданого ОСОБА_1 та заслуховування її пояснень.

За встановлених обставин, винуватість ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної події не доведена, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Крім того Верховний суд у постанові від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а висловив правову позицію, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За змістом вище зазначених вимог закону висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Матеріали справи не містять достатньо належних та допустимих доказів для висновку про порушення ОСОБА_1 п.п.10.1, 10.3 ПДР України, що призвело до вчинення дорожнього-транспортної пригоди.

У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" (рішення від 06.12.1998) Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. З цього принципу слідує також, що обов`язком обвинувачення є інформування особи про висунуті обвинувачення, щоб вона могла підготувати та належним чином представити аргументи на свій захист.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведених обставин та виходячи з положень статті 62 Конституції України про тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, суддя приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні достатні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у даному випадку в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 10, 124, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М. Ткач