справа № 361/3631/24
провадження № 3/361/2391/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Броварського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №275392 від 03.04.2024, водій ОСОБА_1 03.04.2024 о 20:43 год. в м. Бровари по б-р Незалежності, 4-А, керував автомобілем Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру 115, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєному не визнав, пояснив, що був вдома, дружина повідомила що біля машини перебувають якісь люди, вийшовши на вулицю, незнайомий чоловік попрохав щоб він сів за кермо та перепаркував свій транспортний засіб оскільки він заважав проїзду, на що ОСОБА_1 відмовив, так як його автомобіль не заважав проїзду іншим автомобілям, однак після неодноразових прохань незнайомця від`їхати, сів за кермо та проїхав декілька метрів, в цей момент під`їхали поліцейські та звинуватили його в керуванні автомобіля в стані сп`яніння.

Захисник, адвокат Процик Д.Г. у судовому засіданні заявив клопотання про закриття адміністративної справи на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначивши, що протокол серії ААД №275392 від 03.04.2024 складений незаконно, оскільки працівники поліції передчасно прийшли до висновку щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки дії працівників поліції містять ознаки провокації та спонукання до вчинення адміністративного правопорушення, так як фіксуючи події за допомогою боді-камери останні перебували у засідці у службовому автомобілі, при цьому один із присутніх в автомобілі працівників поліції вів телефонну розмову з невстановленою особою яка на той час розмовляла з ОСОБА_1 , та надавав вказівки про те щоб ОСОБА_1 сів в автомобіль та здійснив рух на автомобілі. Додав, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була обумовлена провокацією з боку поліцейських, які не зупиняли його саме під час керування транспортним засобом, а з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення, будучи обізнаними, щодо наявності ознак сп`яніння створили умови для фіксації факту керування ТЗ.

З метою всебічного розгляду справи та перевірки доводів сторони захисту, судом викликалися в судове засідання поліцейські ВРПП Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які будучи належним чином повідомлені про виклик до суду в судове засідання не прибули.

Заслухавши ОСОБА_1 , та доводи адвоката Процика Д.Г., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

В матеріалах справи містяться відеозаписи боді-камери працівника поліції, який здійснював оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , через порушення п.2.5 ПДР України.

У розумінні ст. 251 КУпАП, відеозапис місця події на рівні з іншими фактичними даними є доказами, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Із вказаного відеозапису боді-камери працівника поліції, долученого до матеріалів справи, вбачається що поліцейський перебуваючи в службовому автомобілі в телефонній розмові з невстановленою особою, наголошує про необхідність, щоб ОСОБА_1 сів за кермо та від`їхав, при цьому голос в телефоні стверджує що він не хоче їхати, однак поліцейський наполягає на необхідності змусити його сісти та від`їхати, при цьому службовий транспортний засіб періодично приводиться в рух з метою приховати своє місце перебування. Окрім цього на відеозаписі зафіксовано подальшу зупинку транспортного засобу патрульним поліцейським, після чого в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 , поліцейський повідомив про причетність транспортного засобу до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, учасник якої втік з місця події та повідомив про виявлення ознак алкогольного сп`яніння після чого пропонує водію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, однак водій відмовляється від проходження огляду та поліцейські складають адміністративний матеріал та відсторонюють водія від керування транспортним засобом.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Наявність провокації з боку працівників поліції стверджується поясненнями ОСОБА_1 та переглянутим відеозаписом боді-камер працівників поліції. Із вказаних відеозаписів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що працівник поліції разом з невстановленою особою координуючи її дії в телефонній розмові, спонукали ОСОБА_1 до керування транспортним засобом.

З відеозапису, а також враховуючи, пояснення ОСОБА_1 , стає очевидно, що весь алгоритм дій працівника поліції, який фактично спонукав до вчинення адміністративного правопорушення, повністю сплановані та виконані задля складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти російської федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти російської федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Європейським судом вироблена концепція провокації, яка порушує пункт 1 статті 6 Конвенції, і є відмінною від застосування законних оперативних методів попереднього розслідування. Ним встановлено, що, тоді як застосування спеціальних методів розслідування, зокрема негласних, не може саме по собі порушувати право на справедливий судовий розгляд, небезпека поліцейської провокації в результаті таких заходів передбачає, що їх застосування повинно бути обмежене зрозумілими рамками (рішення ЄСПЛ від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви»).

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Матеріалами справи підтверджено, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом фактично було спровоковано самими працівниками поліції, які у подальшому склали протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, мала місце провокація вчинення правопорушення працівниками поліції у розумінні ЄСПЛ, тобто схиляння суб`єкта до певних протиправних дій з метою подальшого їх виявлення та порушення питання адміністративного переслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що з боку працівника поліції була провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, ст. 9, ст. 221, п. 1 ст. 247 , ст. 251, ст. 256, ст. 279, ст. 280, ст.283, ст.284 КУпАП,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н. С. Сіренко