Справа № 713/728/24
Провадження №3/713/429/24
ПОСТАНОВА

іменем України

02.04.2024 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючий суддя Кибич І.А., за участю секретаря судових засідань Троценко Л.Г., з участю захисника Кириляка Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , працюючого на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ст.172-15 ч.2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Полковник ОСОБА_1 , перебуває на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , та призначений наказом Головнокомандувача ЗС України від 26.07.2021 року №276.

Полковником ОСОБА_1 , у період з 04.02.2024 року по 24.02.2024 року, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , не прийнято своєчасного рішення на видачу військовозобов`язаному ОСОБА_2 повісток на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки у чергову команду у випадках, коли команди були сплановані на наступні дні, що призвело до невиправданого перебування ОСОБА_3 у ІНФОРМАЦІЯ_3 та не здійснено дієвий контроль за виконавчою дисципліною підлеглого особового складу щодо виконання вимог керівних документів по підготовці та зберіганню службових документів, а також допущена особиста неуважність при розгляді службової документації, що призвело до внесення виправлень до копії довідки ВЛК та її невідповідність оригіналу, вчинене військовою посадовою особою в умовах особливого періоду.

Своїми діями, полковник ОСОБА_1 порушив ст..ст.11, 16, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-XIV від 24 березня 1999; ст..ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 14, 15 Положення «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. №154, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-15 ч.2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, підтримав подане заперечення, в якому зазначив, що з протоколом не погоджується, вважає його незаконним. Зазначив, що військовослужбовець ОСОБА_2 направлявся до військових частин ЗСУ п`ять разів, де не був прийнятий у зв`язку з низькими морально діловими якостями. Після повернення з частини йому виписувалась повістка для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 та відпускався додому. За підготовку документів для подальшого призиву відповідає заступник начальника РТЦК з мобілізаційних питань ОСОБА_4 . Відповідні документи для призову, а також довідку ВЛК, де ОСОБА_2 був визнаний обмежено придатний та направлений в команду Н.Ц. «ІНФОРМАЦІЯ_11» де був зарахований, затверджував він. Особисто бачив, що ОСОБА_2 згідно довідки ВЛК обмежено придатний, тому підлягає призову по загальній мобілізації. ОСОБА_2 сам просив про призов його до лав ЗСУ, і в даний час проходить військову службу у лавах ЗСУ в Н.Ц. «ІНФОРМАЦІЯ_11» на посаді акумуляторщика і задоволений службою.

Оформленням документів ОСОБА_2 займався заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ЗСУ ОСОБА_6 , оскільки це входило в прямі функціональні обов`язки. Вважає, що не повинен бути притягнутий до відповідальності за порушення, яків чинили підлеглі йому військовослужбовці. В протоколі про військове адміністративне правопорушення не зазначено, які саме конкретно обов`язки військової служби він не виконав або неналежно виконав. Протокол складено 19 березня 2024 року, незважаючи на те, що депутатське звернення, на підставі якого здійснено службове розслідування надійшло 02.03.2024 року, тобто через 17 днів. Вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями строку, а тому є неналежним доказом в справі та не містить даних, які вказують на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, зокрема не зазначено обставин, які б свідчили про службову недбалість, які дії зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, невиконання яких ставиться у провину. В протоколі також відсутнє посилання, до яких саме обов`язків військової служби він недбало поставився, яким нормами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України або іншими нормативно-правовими актами вони визначені. Просив провадження у справі закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..172-15 ч.2 КУпАП.

В судовому засіданні захисник - адвокат Кириляк Ю.В. просив провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 , захисника - адвоката Кириляка Ю.В. дослідивши матеріали справи вважає, що в діях ОСОБА_1 є подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП, в зв`язку з чим за скоєне він повинен нести відповідальність.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення №1 від 19.03.2024 року;

наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №24 від 02.03.2024 року «Про призначення службового розслідування»;

актом службового розслідування за фактом неправомірних дій начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

копією довідки військово-лікарської комісії солдату запасу ОСОБА_2 №43/1 від 18.12.2023 року з даних якої вбачається, що 18.12.2023 року солдату запасу ОСОБА_2 проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діагноз та постанова ВЛК: Емоційно-лабільний (астенічний)розлад органічного ґенезу легкого ступеню, F06.0 Вірусний гепатит без порушення функції. Геморой, легкий перебіг, рідкі загострення. На підставі ст..14б, 4г, 43в графи ІІ Розкладу хвороб, ТДВ «Б» обмежено придатний до військової служби;

копією виправленої довідки військово-лікарської комісії солдату запасу ОСОБА_2 №43/1 від 18.12.2023 року з даних якої вбачається, що 18.12.2023 року солдату запасу ОСОБА_2 проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діагноз та постанова ВЛК: Вірусний гепатит без порушення функції. Геморой, легкий перебіг, рідкі загострення. На підставі ст.4г, 43в графи ІІ Розкладу хвороб, ТДВ «Б» обмежено придатний до військової служби;

наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №132 від 06.03.2024 року «Про підсумки службового розслідування».

Вищезазначені факти вини ОСОБА_1 є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи і були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Відповідно до примітки статті 172-13 КУпАП, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП, передбачено відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом ВО Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного періоду в Україні настав особливий період.

Згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні з 24.02.2022 року діє воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діє до теперішнього часу.

Згідно вимог ст.45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі.

Верховний Суд у постанові у справі № 185/12161/15-к від 21 травня 2021 року вказав, що об`єктивна сторона недбалості припускає несумлінне ставлення службової особи до службових обов`язків, які на неї покладені, що виражаються у їх невиконанні або у неналежному виконанні. Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася тощо.

Посилання ОСОБА_1 стосовно того, що за підготовку документів для подальшого призиву відповідає заступник начальника РТЦК з мобілізаційних питань ОСОБА_4 та він як, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 , не повинен відповідати за дії своїх підлеглих військовослужбовців ґрунтуються на припущеннях, оскільки повністю спростовані безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами.

ОСОБА_1 згідно наказу Головнокомандувача ЗС України від 26.07.2021 року №276 перебуває на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ст.ст.14, 15 Положення «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. №154 керівник ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідає, зокрема, за військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, підготовку, виховання, військову та трудову дисципліну, своєчасне та повне виконання завдань, покладених на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, здійснення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Керівник ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язаний забезпечувати виконання особовим складом територіального центру комплектування та соціальної підтримки поставлених перед ним завдань, організовувати ведення персонально-якісного військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, здійснювати контроль за правомірністю видачі громадянам військово-облікових документів, посвідчень та інших документів.

ОСОБА_1 та його захисником не надано доказів перебування ОСОБА_4 на посаді заступника начальника РТЦК з мобілізаційних питань у вказаний період, його посадових обов`язків, обсяг його відповідальності та виявлення в діях ОСОБА_4 порушень вказаних в протоколі та встановлених в судовому засіданні.

Жоден із досліджених доказів, ні викладені в ньому обставини жодним чином не оспорені стороною захисту у встановленому законом порядку.

Посилання сторони захисту стосовно того, що акт службового розслідування є неналежним доказом, оскільки акт не затверджений начальником та в ньому відсутня дата складання, є необґрунтованими та спростовуються нормами Розділів VI, VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 року.

З огляду на викладене, суд критично відноситься до пояснень та заперечення ОСОБА_1 та захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не вчинено адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП, оскільки за підготовку документів для подальшого призиву відповідає заступник начальника РТЦК з мобілізаційних питань ОСОБА_4 , а тому суд розцінює ці пояснення як захисну позицію з метою уникнення адміністративної відповідальності та спростовується дослідженим в судовому засіданні доказами, зокрема актом службового розслідування за фактом неправомірних дій начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 .

При призначенні стягнення Суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан, ступінь вини, пом`якшуючі та обтяжуючі його відповідальність обставини. Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, суд приходить до висновку, що відносно ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, що на думку суду буде відповідати завданням КУпАП та достатнє для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі та керуючись ст.ст.40-1, 172-15 ч.2, 221,283,284,285,287-289 КУпАП, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000,00 (Сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 (Шістдесят) копійок до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Іван КИБИЧ