П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 530/1258/24

Номер провадження 3/530/365/24

19.06.2024 Суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Ситник О.В. розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , працюючого помічником бурильника в Нафтогазвидобування, індивідуальний ідентифікаційний номер суду не відомий, до адміністративної відповідальності не притягався, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2024 року о 12 год 00 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 умисні дії фізичного характеру, що полягали у нанесенні їй удару рукою в область плеча, чим спричинив болі, своїми діями вчинив насильство в сім`ї фізичного характеру передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні правопорушення визнав та пояснив ,що дійсно наніс матері удар в область плеча.

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 ( а.с.5) вбачається, що подібні дії фізичного характеру відносно неї її син ОСОБА_1 вчиняв неодноразово, від проходження судово медичного обстеження вона відмовилася, оскільки не бажає порушувати кримінальне провадження відносно сина, але просила притягнути його до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов наступних висновків.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

За визначенням Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII, який набрав чинності 07.01.2018, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Таким чином у діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД № 369590 від 18.06.2024 року, копіями письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та матеріалами доданими до протоколу в їх сукупності.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вина останнього доведена в судовому засіданні на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, а тому він повинен нести відповідальність передбачену законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення судом не встановлено, обставина, що обтяжує неодноразове вчинення подібного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, того, що протягом короткого часу ОСОБА_1 вчиняє подібні правопорушення відносно своєї матері та бажання останньої щоб ОСОБА_1 поніс адміністративну відповідальність за скоєне, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 7 про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

У справі «Швидка проти України» у рішенні від 30.10.2014 року Європейський суд констатував порушення ст. 2 Протоколу № 7 до ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що суд розглянув апеляційну скаргу заявниці на постанову суду першої інстанції про визнання її винною у вчиненому адміністративному правопорушенні вже після того, як вона відбула призначене її покарання у повному обсязі, і цей перегляд таким чином не міг виправити недоліки суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, постанова підлягає виконанню після набрання нею законної сили.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В зв`язку з вищенаведеним на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить на день розгляду справи 605 грн. 60 коп.

Керуючись ч.1 ст.173-2, ст.ст.40-1,289, 294 КУпАП, суддя, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту строком 3 (три) доби.

Строк відбування адміністративного стягнення рахувати з моменту затримання.

Копію постанови після набрання нею законної сили направити до ВП №4 Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області, для виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на користь держави 605 ( шістсот п`ять) грн 60 копійок судового збору

Стягнення судового збору проводити на рахунок

Отримувач коштів ТГ/ГУК у Пол. обл/.тг м. Зіньків /22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37959255

Банк отримувача: Казначейство України ( ел. адм. подат.)

Рахунок отримувача: UA0016676

Код класифікації доходів бюджету : 22030101

Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 50)

Зіньківський районний суд Полтавської області

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області О.В. Ситник