ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/180/24 Справа № 187/1821/23 Суддя у 1-й інстанції - Іщенко І. М. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника Риженко М.О. (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Риженко М.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, 23.09.2023 року о 21-20 год. в с. Радісне по вул. Першотравнева Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 керував автомобілем Део Ланос, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, або на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер», відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік , та стягнуто на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Риженко М.О.в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на такі обставини:

- в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проведення огляду на стан сп`яніння та акт огляду;

- ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не був зупинений працівниками поліції.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та докази, які суд поклав в основу судового рішення, встановив, що суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог закону, а його висновки, викладені в постанові, не ґрунтуються на доказах, які він досліджував в судовому засіданні та не відповідають фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції не дав належної оцінки всій сукупності доказів по справі, що потягло неправильне застосування норм матеріального права і в даному випадку є підставою для скасування постанови суду.

Однак судом першої інстанції вказані вимоги закону не дотримані в повному обсязі, належним чином не з`ясовано фактичні обставини.

Згідно із ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема, у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,- спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, у разі передачі керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування, та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Як на докази вини ОСОБА_1 суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис місця події, в якому зафіксовано складання матеріалів та спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції.

Однак, судом першої інстанції не було з`ясовано, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до відеозапису місця події неможливо встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, при цьому, сам ОСОБА_1 заперечував факт керування та зупинки його транспортного засобу та зазначав, що у поліцейських відсутні законні причини для пред`явлення вимоги п. 2.5 ПДР України, так як він не був зупинений працівниками поліції та йшов до транспортного засобу, щоб забрати телефон, та просив надати докази на підтвердження того, що він керував транспортним засобом, на що в подальшому був попереджений працівниками поліції, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути взятий до уваги як беззаперечний доказ вини ОСОБА_1 , оскільки він ОСОБА_1 не підписаний та не підтверджується долученими доказами.

Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28 травня 2023 року ( справа №524/4668/17).

Долучена копія постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не засвідчена належним чином та відсутні відомості про її вручення ОСОБА_1 . Також зміст постанови не відповідає відеозапису події, відповідно до якого не зафіксовано рух ОСОБА_1 на транспортному засобі .

Також ОСОБА_1 не було виписане направлення водія в заклад охорони здоров`я для проходження відповідного медичного огляду, яке складається відповідно до вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що свідчить у сукупності із іншими обставинами про відсутність підстав для проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, відсутні відомості щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Відповідно до наданих матеріалів не встановлено , коли саме ОСОБА_1 прибув до місця, де був виявлений працівниками поліції , скільки часу він перебував на подвір`ї домоволодіння, біля якого був виявлений та коли вийшов до автомобіля, а тому стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння , відсутні підстави.

Враховуючи викладене, суду не надано підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що стало наслідком пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Отже, сам по собі факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за недоведеністю факту керування не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції.

При цьому апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Риженко М.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року задовольнити.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко