ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2996/24 Справа № 199/9422/24 Суддя у 1-й інстанції - ЩЕРБИНА-ПОЧТОВИК І. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

захисника Хорошилова І.С.

потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника потерпілого Ільїна О.М.

апеляційну скаргу захисника Хорошилова І.С. на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21листопада 2024 року щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп., стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із постановою суду першої інстанції, 25.10.2024 року, о 19:00 годин, по вулиці Старих Каменів у місті Дніпрі, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до перехрестя рівнозначних доріг, не надав дороги та допустив зіткнення з транспортним засобом «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який наближався з правого боку, після чого транспортний засіб «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , продовжив некерований рух та допустив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Solaris», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , котрий рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 16.12 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Хорошилов І.С. просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що вказана постанова винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з?ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх недослідження та ненаданням їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що потягнуло за собою винесения незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Вказує на те, що сутність адміністративного правопорушення полягає у порушенні порядку проїзду перехресть, втім ані суд першої інстанції, ані працівники поліції не вказують, порядок проїзду якого саме перехрестя порушив ОСОБА_3 , оскільки в протоколі вказано вулиця без назви.

Зазначає, що із фото-таблиці, яка знаходиться в матеріалах справи, добре видно, що до вул. Старих Каменів прилягає виїзд з прибудинкової території, на якому розташовані різні об`єкти, а саме будинки, магазини, аптеки та шиномонтаж.

Вказує, що ОСОБА_3 при проїзді по вул. Старих Каменів діяв згідно правил чинного ПДР України, а водій ОСОБА_1 виїжджав з прилеглої території та не надав переваги в русі автомобілю «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , і саме порушення ПДР України водієм ОСОБА_1 призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди. Відтак ОСОБА_3 не міг порушити вимоги п. 16.12 ПДР України, так як в напрямку його руху не було нерегульованих перехресть.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Хорошилова І.С., який підтримав апеляційну скаргу; потерпілих та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Аналізуючиз урахуванням доводів апеляційної скарги висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає його законним і обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; схемою місця події від 25.10.2024 року; рапортом; поясненнями потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; фото-таблицею, на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після ДТП, а також пошкодження цих транспортних засобів.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом.

Як вбачається з апеляційної скарги, фактичні обставини справи в частині часу та місця настання події дорожньо-транспортної пригоди, обставин руху та наступного зіткнення транспортних засобів тощо захисником не оспорюються, натомість апеляційні доводи зводяться до обгрунтування невірного застосування судом першої інстанції положень Правил дорожнього руху та помилкового встановлення наявності у водія ОСОБА_1 переваги у русі. На думку апелянта, зіткнення транспортних засобів відбулося не на нерегульованому перехресті, а у місці примикання до дороги виїзду з прилеглої території, у зв`язку із чим перевагу у русі мав саме водій ОСОБА_3 , автомобіль під керуванням якого рухався по дорозі.

Із такими міркуваннями суд апеляційної інстанції не може погодитись, оскільки вони не узгоджуються із фактичними обставинами справи та грунтуються на невірній оцінці дорожніх умов у місці скоєння ДТП.

Так, з фактичних обставин справи вбачається, що водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Старих Каменів у м. Дніпро, перетнув перехрестя із вул. Донецьке Шосе та продовжив рух прямо.

На невеликій відстані від вказаного перехрестя за напрямком руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 , праворуч відносно нього, до дороги по вул. Старих Каменів примикає інша дорога, яка не має назви, що розташована паралельно автодорозі по вул. Запорізьке Шосе та поєднує вул. Старих Каменів та вул. Славгородську.

У той самий час із вказаної дороги виїжджав на вул. Старих Каменів автомобіль «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , з яким скоїв зіткнення автомобіль під керуванням ОСОБА_3 .

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що згідно із п. 1.10 Правил дорожнього руху:

- перехрестям є місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території;

- автомобільною дорогою, вулицею (дорогою) є частина території, в тому числі в населеному пункті, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними й підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, і обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій);

- прилеглою територією є територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них;

Зважаючи на те, що дорога, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , призначена для руху транспортних засобів та має всі необхідні атрибути, такі як асфальтове покриття, узбіччя тощо, а також вона має у довжину близько 1 км та поєднує вул. Старих Каменів та вул. Славгородську у м. Дніпро, а отже призначена для наскрізного проїзду, відсутні підстави вважати місце її примикання до вул. Старих Каменів виїздом з прилеглої території, як на цьому наполягає захист.

Те, що дана дорога не має самостійного топонімічного найменування, не виключає того факту, що у розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху вона є саме автомобільною дорогою.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, вважає, що дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мала місце на перехресті вул. Старих Каменів та дороги без назви, яке відповідно до п. 161. Правил дорожнього руху є нерегульованим перехрестям рівнозначних доріг.

Відтак при його проїзді водій ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами п. 16.12 Правил дорожнього руху та дати дорогу автомобілю «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який наближався до перехрестя праворуч. Невиконання цих вимог ОСОБА_3 перебуває у причинному зв`язку із настанням події ДТП, зіткненням та пошкодженням транспортних засобів, а відтак є належною та достатньою підставою для притягнення цього водія до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Апеляційні доводи захисника суд апеляційної інстанції оцінює критично у зв`язку із вищенаведеним.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_3 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Таким чином, досліджені та перевірені місцевим судом обставини свідчать про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Хорошилова І.С. залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21листопада 2024 року щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця