Справа № 484/364/24
Провадження № 33/812/212/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисників адвокатів Рясного Владислава Денисовича та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою адвоката Рясного В.Д. на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, місце служби: військова частина НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП відсутні,

визнаного винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122-2 КУпАП та частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення 17 000 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

У С Т А Н О В И В:

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122-2 та частиною 1 статті 130 КУпАП, та з застосуванням статті 36 КУпАП піддано стягненню у вигляді 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погодившись з вказаною постановою, 08 квітня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Рясний В.Д. подав апеляційну скаргу на постанову суду.

Апеляційна скарга мотивована відсутністю відеодоказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. З цих підстав адвокат заявляв, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тільки знаходився поряд з ним; фактично транспортним засобом керував ОСОБА_3 ; працівники поліції у протоколі зазначили, що ОСОБА_1 порушив приписи пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, хоча під час складання протоколу ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння; під час складання протоколу поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його прав та порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено моделі, номера та серії засобу, яким проводилася відео фіксація адміністративного правопорушення, тому не відомо чи сертифікований в Україні засіб використовувався. При цьому апелянт посилався на постанови Верховного Суду від 17 липня 2019 року та від 13 лютого 2020 року, в яких визначено імперативний обов`язок працівника поліції щодо зазначення технічного засобу, яким здійснювалася фото або відео фіксація правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; під час складання протоколу не були залучені свідки, що є порушенням пункту 6 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року; долучений до протоколу відеозапис не є безперервним; газоаналізатор Драгер, за допомогою якого було проведено огляд на стан сп`яніння, не містить дати останнього калібрування, тому результат тесту не є належним та допустимим доказом.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена частиною першою сатті 130 КУпАП.

За частиною 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами

особами в стані алкогольного сп`яніння є адміністративним правопорушенням та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, постанова суду першої інстанції оскаржується лише в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 581316, о 00 год 18 хв 10 січня 2024 року ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Грушевського в м. Первомайську Миколаївської області, кервав автомобілем ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, а саме - у медичному закладі КНП «Первомайська ЦМБЛ» зі згоди водія. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КНП «Первомайська ЦМБЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Результат тесту Драгер 1,60 проміле. Водію інкриміновано порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за яке відповідальність передбачено частиною 1 статті 130 КУпАП.

Від підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився.

З результату освідування ОСОБА_1 , долученого до матеріалів справи вбачається, що рівень алкоголю в його крові складає 1, 60 проміле.

З рапорту поліцейського ВРПП Первомайського РВП ГУНП вбачається, що під час чергування 10.01.2024 року близько 00.00 годин по вулиці Грушевського був виявлений автомобіль ВАЗ 2108, водій якого проігнорував вимогу про зупинку транспортного засобу, яка подавалась включеними маячками синього та червоного кольорів та звуковим сигналом. Було здійснено переслідування даного т.з. та в подальшому зупинено по вул. Молокова. Одразу підійшовши до водійської сторони автомобіля він побачив, що водій перелазить через пасажирське сидіння та намагається втекти. Відбулось затримання.

Зазначене вище також підтверджується відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівником поліції присутній при затриманні пасажир автомобіля ОСОБА_4 пояснює «Він нормальний, просто контужений», на запитання працівника поліції «Навіщо ж ви його напоїли?» відповідає «Та не поїли ми його, по 50 грам випили. У нього і у тверезого проблеми з головою». На запитання «Як прізвище вашого водія?» відповідає «Забела». Отже, пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом апеляційний суд сприймає критично і розцінює як спосіб уникнення відповідальності.

При цьому під час затримання сам ОСОБА_1 кілька разів дає працівникам поліції неправдиві відомості. Неправильно називає своє ім`я та по батькові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Тривалий час не погоджується пройти огляд на стан сп`яніння, вимагає щоб з нього зняли кайданки та висуває працівникам поліції умови про проходження огляду після виклику ними військового прокурора.

Після доставки ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду він також тривалий час відмовляється його проходити, посилаючись на відсутність його командира, який був викликаний працівниками поліції.

Після прибуття військового патруля ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер, та на повідомлений йому результат -1,60 проміле відповів «Согласєн».

Протягом усього часу після зупинки транспортного засобу та до проведення огляду в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 погрожував працівникам поліції, висловлювався на їхню адресу нецензурною лайкою. Також весь цей час ОСОБА_1 погрожував поліцейському «я тебе засужу, буду просити з тебе моральний ущерб, скажу що ти мене витягнув з дому коли я стояв на балконі курив», «ти витягнув мене з дому», «я вийшов з дому перекурити, ви мене забрали», «я зараз почну битися головою об двері, скажу що ти мене бив», що свідчить про ОСОБА_1 до спотворення обставин справи на свою користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що наявні у справі докази беззаперечно вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не виконав вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу та намагався втекти від працівників поліції. Проте, будучи затриманим і доставленим до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння. Результат огляду склав 1,60 проміле, що вказує на порушенням ним пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Посилання апелянта на неналежність та недопустимість доказу результату тесту огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з відсутністю дати його останнього калібрування, є неспроможним.

З результату тесту вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 проведено за допомогою алкотестеру Драгер 6010. Датою його останнього калібрування зазначено 24 червня 2021 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" від 05.06.2014 № 1314-VII (зі змінами) термін періодична повірка засобів вимірювань використовується в такому сенсі - перевірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірники вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік. Максимальний інтервал між "Сервісним технічним обслуговуванням", "градуювання" та міжповірочний інтервал вказаних приладів становить 1 рік.

Для використання приладів у професійній діяльності в підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я, службах охорони праці та безпеки підприємств необхідно своєчасне проведення операцій "Сервісне обслуговування", "Калібрування" та "Повірка" принаймні 1 раз на 12 місяців.

Проте, Постановою Кабінету міністрів України від 04 березня 2022 року № 412 «Про деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» визначено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях. Постанова втратила чинність 04 червня 2023 року

Цього ж дня набрала чинності Постанова Кабінету міністрів України від 07 квітня 2023 року, якою визначено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану, чинні: 1) на територіях, тимчасово окупованих Російською Федерацією, на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на відповідних територіях; 2) на територіях активних бойових дій протягом шести місяців з дати завершення бойових дій на таких територіях відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік); 3) на територіях можливих бойових дій протягом шести місяців з дати припинення можливості бойових дій на таких територіях відповідно до переліку.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 9 лютого 2023 року № 41 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» певні громади Миколаївської області віднесено до територій можливих бойових дій.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що закладом охорони здоров`я правомірно застосовано вимірювальний засіб Даргер 6010 з датою калібрування 24 червня 2021 року.

Крім цього апелянт не довів, що дата калібрування приладу призвела до отримання некоректного результату огляду на стан сп`яніння.

Отже, суд приходить до висновку, що навіть за доведеності наявної похибки, вона не була б такою, що могла б вплинути на висновки суду щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тестування 1, 60 проміле є таким, що значно перевищує допустиму норму алкоголю у крові та видихуваному повітрі.

Крім цього, лікарем КНП «ПЦМБД» у м. Первомайську Миколаївської області ОСОБА_6 складено висновок щодо результату медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно висновку ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Цей висновок підписаний ОСОБА_1 без зауважень.

Довід апеляційної скарги про огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння без залучення свідків правового значення не має оскільки за правилами статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. За участі двох свідків огляд проводиться тільки у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Отже, оскільки огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився з застосуванням технічних засобів відеозапису, то участі свідків у цьому випадку не потребувалось.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду від 17 липня 2019 року та від 13 лютого 2020 року, щодо імперативного обов`язку працівника поліції зазначати технічний засіб, яким здійснюється фото або відео фіксація правопорушення, не заслуговує на увагу, оскільки апелянтом не надано доказів оскарження ним дій працівників поліції та визнання цих дій неправомірними.

ЄСПЛ у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Апеляційний суд вважає, що результат тестування відповідає критеріям належності та допустимості доказів та належним чином, поза розумними сумнівами, доводить порушення ОСОБА_1 пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, а отже і порушення частини 1 статті 130 КУпАП.

Крім цього, вина ОСОБА_1 підтверджується також іншими наявним у справі доказами, які суд, оцінюючи за внутрішнім переконанням, вважає належними, допустимими та достовірними, а також такими, що у своїй їх сукупності є достатніми для покладення їх у доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Також апеляційний суд враховує, що при спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 поводився зухвало, висловлювався на їхню адресу нецензурною лайкою та перешкоджав виконанню ними своїх обов`язків. Така поведінка ОСОБА_1 свідчить про його неповагу до суспільства та законів України. Крім цього, приховування ОСОБА_1 від працівників поліції інформації щодо своєї особи, надання неправдивої інформації, уникнення відповідей на поставлені запитання та погрози працівнику поліції про те, що він звинуватить його у викраденні і подасть до суду позов про відшкодування моральної шкоди, вказує на те, що ОСОБА_1 у будь-який спосіб намагався уникнути відповідальності в інкримінованому йому правопорушенні. Така поведінка ОСОБА_1 свідчить про те, що і в суді першої та апеляційної інстанції він давав неправдиві свідчення, задля введення суду в оману та уникнення відповідальності.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Рясного Владислава Денисовича залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122-2 КУпАП та частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О. Тищук