Справа № 175/5376/24
Провадження № 3/175/2678/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Заборський В.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.164-10 КУпАП, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого за цивільно-правовим договором, укладеним з ТОВ «ДНІПРОНОР», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ВАД №381875 про адміністративне правопорушення від 07.03.2024:

ОСОБА_1 07.03.2024 об 11:00 год. в с.Балівка на вул.Лугова, 1 здійснив прийом металобрухту у приватної особи, при цьому не надав акт прийому металобрухту, чим порушив вимоги законодавства, що регулює здійснення операцій з металобрухтом, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 164-10 КУпАП.

Про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлено належним чином, однак до суду він не з`явився, доказів поважності причин неявки, а також клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому вважаю за можливе розглянути справу за його відсутності з огляду на положення частини 2 ст.268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.1 Закону України «Про металобрухт», заготівля металобрухту - діяльність, пов`язана з купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту суб`єктами господарювання.

Відповідно до ч.10 ст.4 Закону України «Про металобрухт», оформлення документів, що засвідчують набуття права власності на металобрухт, та актів приймання металобрухту є обов`язковим. Ці документи повинні знаходитися у власника металобрухту та зберігатися протягом одного року.

При цьому, статтею 6 Закону України «Про металобрухт» визначено вимоги до оформлення заготівлі металобрухту та операцій з металобрухтом, зокрема, необхідним та достатнім документом для покупця металобрухту щодо підтвердження джерел походження металобрухту від продавця (постачальника) є акт приймання, що містить дані про джерело походження металобрухту.

Санкція ч. 2 ст. 164-10 КУпАП передбачає відповідальність за приймання металобрухту посадовою особою суб`єкта господарювання або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, що здійснює заготівлю, переробку, металургійну переробку металобрухту, без складання акту приймання, визначеного Законом України «Про металобрухт».

Таким чином, диспозиція ч.2 ст.164-10 КУпАП містить посилання на спеціальний статус суб`єкта даного правопорушення, а адміністративна відповідальність за порушення законодавства, що регулює здійснення операцій з металобрухтом, фізичних осіб, які не наділені даним спеціальним статусом, не передбачена.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення долучені: письмові пояснення ОСОБА_1 , копія виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ДНІПРОНОР», копія цивільно-правового договору, укладеного між ТОВ «ДНІПРОНОР» та ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Однак, до протоколу не долучено жодного доказу стосовно того, що ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.164-10 КУпАП є посадовою особою будь-якого суб`єкта господарювання або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, який здійснює заготівлю, переробку, металургійну переробку металобрухту, тобто є суб`єктом даного адміністративного правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом доведеності вини, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не є сукупністю достатньо переконливих, чітких, і не спростованих фактів.

Суд зазначає, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але всупереч цим вимогам, відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного Протоколу не забезпечено.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Барбера, Мессегу і Джабардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-2 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164-10, 247, 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 164-10 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О.Заборський