Справа № 478/1229/24
Провадження № 33/812/578/24
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Соляника І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Соляника Ігоря Миколайовича на постанову, яку ухвалив суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Томашевського О.О. у приміщенні цього ж суду 12 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №840216 від 29 серпня 2024 р. водій ОСОБА_1 29 серпня 2024 р. о 21:45 год. в с. Казанка по вул. Шкільна, 23, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження медичного огляду на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але у письмових поясненнях зазначив, що не згодний зі складеним відносно нього протоколом. Вказує, що поліцейським не було запропоновано пройти обстеження на стан сп`яніння на місці зупинки, напроти, поліцейський повідомив, що у випадку відмови від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння будь-які наслідки відносно нього не настануть. Також ОСОБА_1 зазначає, що підстав для його зупинки у поліцейського були відсутні, а складене направлення на медичний огляд водія датовано часом раніше самої зупинки. При цьому, поліцейським не було роз`яснено права ОСОБА_1 , зокрема на правову допомогу, а підписання ним документів, які склав поліцейський відбулось під впливом обману відносно того, що за це не настануть будь-які негативні наслідки для ОСОБА_1 .

Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2024 р. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Також стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Соляник І.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що приймаючи оскаржувану постанову, судом не повною мірою досліджено надані докази та процесуальні порушення, які на думку захисника, мають істотне значення для закриття провадження у справі. Так, факт керування транспортним засобом, його зупинку та першочергові дії поліцейських не відображені на відеозаписі. Суд посилається на те, що запис здійснено з нагрудної відеокамери поліцейського, проте така інформація не відповідає дійсності, оскільки матеріали справи не містять посилання на серійний номер такої камери. Натомість відеозапис було здійснено на особистий мобільний телефон поліцейського, який не є спеціальним технічним засобом, на який дозволяється здійснювати фіксацію порушень співробітниками поліції. Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відео фіксацію. Згідно п.2 Розділу II вказаної інструкції портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів. Особистий мобільний телефон поліцейського до таких приладів не належить, відсутня інформація про серійні номери приладу та носіїв інформації. Крім того, судом повністю проігноровано, що екіпаж патрульної поліції не мав при собі спеціального технічного засобу для здійснення перевірки особи на стан сп`яніння. Таку інформацію не було надано і Управлінням превентивної діяльності ГУНП в Миколаївській області, з метою встановлення знаходження на балансі ГУНП в Миколаївській області такого приладу, визначення його серійного номера та дати останнього калібрування, технічної можливості здійснення перевірки на стан сп`яніння. Також судом залишено поза увагою та не надано належної оцінки такому письмовому доказу як направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 направлявся для огляду до «Казанківського МОЗ», тобто до закладу, якого не існує на території смт Казанка та взагалі. Суд не дав оцінку інформації, яку містить дорожній лист №1767, тоді як з 06.00 год. до 16.00 год. 29 серпня 2024 р. екіпаж патрульної поліції перебував на службі та після цього часу мав би закінчити свою роботу. На якій підставі та у який спосіб даний екіпаж патрульної поліції опинився на території смт Казанка Баштанського району Миколаївської області о 22.00 год. 29 серпня 2024 р., суд також не дослідив. Також захисник звертає увагу суду, що у відповідності до ч.4 ст.15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно- телекомунікаційною системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Із наданого електронного доступу до матеріалів справи стороні захисту в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» вбачається, що протокол автоматизованого розподілу справ між суддями відсутній, а отже виходячи з цього, справа розглянута неповноважним складом суду.

ОСОБА_1 та його захисник Соляник І.М. в судове засідання не з`явилися, про судові засідання повідомлялися: ОСОБА_2 - шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, захисник шляхом направлення повідомлення в електронному кабінет. 11 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» адвокат Соляник І.М. подав заяву, в якій просить розгляд справи провести за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, тому апеляційний суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №840216 від 29 серпня 2024 р. водій ОСОБА_1 29 серпня 2024 р. о 21:45 год. в с. Казанка по вул. Шкільна, 23, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Протокол ОСОБА_1 підписаний без зауважень та заперечень, в графі пояснення зазначив «випив 0.5 л алкогольного пива, після чого керував своїм авто, з порушенням згоден».

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що водій відмовився від такого огляду;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції від 29 серпня 2024 р., в якому також зазначено, що водій відмовився від такого огляду;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких ним вказано, що 29 серпня 2024 р. він близько 21.45 год. керував своїм авто WV CADDY 8166 по смт Казанка, перед цим випивши банку алкогольного пива;

- змістом відеозапису з місця події з нагрудних реєстраторів працівників поліції, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і якими зафіксовані усі викладені в протоколі серії ААД №840216 від 29 серпня 2024 р. обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, на ньому зафіксовано, що поліцейські після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння пропонують йому пройти огляд на місці зупинки та у медичному закладі, але водій відмовився від огляду.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейськими на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд також не приймає аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Посилання апелянта на те, що відеозапис вівся поліцейським не на нагрудну камеру поліцейського, а на мобільний телефон, а тому є недопустимим доказом у справі, апеляційний суд відхиляє.

Так, долучений органом патрульної поліції до протоколу відеозапис відображає перебіг події, а саме зафіксовано вимогу поліцейського ОСОБА_1 пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, відмову водія від огляду, при цьому водій на відеозаписі підтверджує те, що він керував своїм автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а тому наявний відеозапис містить достовірні відомості про дії водія ОСОБА_1 та працівників поліції на момент зупинки транспортного засобу, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи, тому цей відеозапис є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП та містить інформацію, що є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також слід зауважити, що сам відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом у справі.

Поряд з цим Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису вбачається, не наводить вичерпного переліку засобів чи технічних пристроїв, за допомогою якого може здійснюватись відеозапис.

Статтею 251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення, при цьому вказаною нормою закону також не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.

За такого відеозапис, здійснений із застосуванням мобільного телефону, який містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, державний номерний знак НОМЕР_1 , 29 серпня 2024 р. за обставин, зазначених у протоколі серії ААД №840216.

Посилання у скарзі на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, спростовується вищеназваними доказами, зокрема, його письмовими поясненнями поліцейському від 29 серпня 2024 року, а також поясненнями на відеозпису, в яких він підтверджує, що керував транспортним засобом, їхав додому, а тому є непереконливим, і сприймається судом як намагання уникнути відповідальність.

Посилання скаржника на те, що відеозйомка не містить доказів керування автомобілем ОСОБА_1 , не спростовують висновки суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування постанови суду.

Відеофіксація керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою працівниками поліції не є обов`язковою, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Стосовно посилань апелянта на відсутність у екіпажу патрульної поліції при собі спеціального технічного засобу для здійснення перевірки особи на стан сп`яніння (зокрема, відсутність відомостей про його серійний номер, дати колібрування), то цей факт не підтверджений жодним наявним у справі доказом. Більш того, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений 29 серпня 2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому при складанні протоколу у своїх поясненнях до нього та на місці зупинки транспортного засобу він не посилався як на причину непроведення огляду поліцейськими на відсутність засобу вимірювальної техніки.

Апеляційний суд також відхиляє аргумент апеляційної скарги про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів складений про направлення ОСОБА_1 до неіснуючого медичного закладу «Казанківського МОЗ», оскільки огляд водія ОСОБА_1 через його незгоду не був проведений а ні на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, а ні в закладі охорони здоров`я.

Щодо посилань на апелянта на безпідставне зупинення поліцейськими автомобілю під його керуванням та інформацію, що містить дорожній лист № 1767 про те, що екіпаж патрульної поліції перебував на чергувані з 06.00 год до 16.00 год. та відсутність доказів причин перебування на чергування 0 22 год. 29 серпня 2024 року, апеляційний суд виходить з того, що законність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 о 22 год. 29 серпня 2024 року та правомірність дій поліцейських при цьому не входить до предмету доказування у даному провадженні стосовно притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та не впливає на оцінку доведеності/недоведеності такого звинувачення. Доказів оскарження у встановленому законом порядку зазначених дій поліцейських матеріали справи не містять. До того ж апеляційний суд зауважує, що відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про національну поліцію» Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Між тим, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Соляника Ігоря Миколайовича залишити без задоволення, а постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна