Справа №592/1115/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шияновська Т. В.
Номер провадження 33/816/714/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 183-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/1115/24 за апеляційною скаргою захисника ЮШКЕВИЧ Є. Ю. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.01.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат ЮШКЕВИЧ Є. Ю. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді суду першої інстанції, звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та закрити провадження в справі, обмежившись усним зауваженням, оскільки справа розглянута без участі ОСОБА_2 , який не був повідомлений про час і місце судового засідання, а заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.01.2024 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді суспільно корисних робіт строком 200 годин. Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 у період з 18.09.2020 до 08.01.2024 не сплачував на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та становить 174526,40 грн.

Будучи відповідно вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надійшло, при цьому його захисник Юшкевич Є. Ю. подала клопотання про розгляд справи без її участі, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_2 і його захисника, що не протирічить вимогам КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не був присутній під час ухвалення суддею суду першої інстанції рішення 29.01.2024, копію постанови отримав 15.04.2024, а апеляційна скарга його захисником подана 27.04.2024, тому строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 037173 від 15.01.2024, суддя суду першої інстанції дійшла правильного висновку, що ОСОБА_2 у період з 18.09.2020 до 08.01.2024 не сплачував на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та становить 174526,40 грн, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, а також в апеляційній скарзі захисником не оскаржується.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 судової повістки про час і місце судового засідання не отримав в порядку ст. 277-2 КУпАП, то вони дійсно мають місце, оскільки згідно положень цієї норми закону суд повинен повідомити особу про розгляд справи шляхом надіслання повістки, тобто в даному випадку судом першої інстанції не були дотримані приписи ст. 277-2 КУпАП.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 був розглянутий суддею суду першої інстанції в день, зазначений в цьому протоколі, тобто 29.01.2024, про що ОСОБА_2 було достеменно відомо, так як останній був ознайомлений зі змістом протоколу та отримав його примірник, що підтвердив своїм власноручним підписом.

Крім того, апеляційним судом у повній мірі поновлено порушені процесуальні права ОСОБА_2 , зокрема надано можливість обґрунтувати свою правовову позицію в суді апеляційної інстанції, тому формальне недотримання суддею суду першої інстанції вимог ст. 277-2 КУпАП, в даному конкретному випадку, не є істотним порушенням норми процесуального закону, оскільки не потягло за собою порушення права ОСОБА_2 на доступ до суду настільки, що він об`єктивно не володів інформацією про дату і місце розгляду справи та очікував на судову повістку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім іншого, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Послідовність викладення в диспозиціях наведених вище правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок затверджених законодавцем правил з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив будь-яких порушень процесуального порядку на доступ до суду та на доказове значення отриманих у результаті судового розгляду відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Є необґрунтованими також і доводи апеляційної скарги захисника про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого ним правопорушення, оскільки

Відповідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Необхідно зазначити, що усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянина. Звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

При накладенні адміністративного стягнення суддею суду першої інстанції повною мірою враховано характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2 , ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та накладено адміністративне стягнення в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Визначене суддею суду першої інстанції стягнення перебуває у справедливому співвідношенні із характером вчиненого і особою порушника, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, тому вид і розмір призначеного ОСОБА_2 стягнення є необхідним й достатнім для його виховання та досягнення мети цього стягнення у виді запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, що у свою чергу вказує на обґрунтованість накладеного адміністративного стягнення (ст. 1, 7 КУпАП).

Апеляційний суд наголошує на тому, що період несплати аліментів складає більше ніж три роки, а сукупний розмір заборгованості 174526,40 грн, тому винесення державним виконавцем на підставі заяви стягувача ( ОСОБА_3 ) постанови про повернення виконавчого документа без виконання з відміткою про те, що станом на написання заяви заборгованість зі сплати аліментів відсутня, не може свідчити про малозначність вчиненого правопорушення, так як цей факт може вказувати тільки на усунення негативних наслідків.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга потерпілого без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити захиснику ЮШКЕВИЧ Є. Ю. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.01.2024.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.01.2024 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ЮШКЕВИЧ Є. Ю. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов