Справа № 192/644/24
Провадження № 3/192/312/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2024 року

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

встановила:

До суду від відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судові засідання, які призначене на 25 квітня, 17 травня та 14 червня 2024 року, ОСОБА_1 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відкласти розгляд справи не просив.

Судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 25.04.2024, направлялася ОСОБА_1 Укрпоштою, до суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 12.04.2024 особисто ОСОБА_1 .

Судова повістка про виклик у судові засідання, призначені на 17.05.2024 та 14.06.2024, направлялась йому Укрпоштою, також було розміщено оголошення про виклик до суду на сайті судової влади України.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03, п. 41) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що з огляду на правила, встановлені статтею 268 КУпАП, у даному разі явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання не є обов`язковою, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 25.03.2024 серії ААД № 492805 25 березня 2024 року о 18 год 20 хв у с. Тритузному по вул. Центральній ОСОБА_1 керував мотоциклом SPARK без номерного знаку, не маючи права керування транспортним засобом(скоєно повторно протягом року, постанова БАБ 455484) та будучи позбавлений права керування постановою Солонянського районного судом Дніпропетровської області від 27.04.2023, чим порушив пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Разом з протоколом від 25.03.2024 серії ААД № 492805 до суду надані:

копія протоколу про адміністративне правопорушення від 25.03.2024 серії ААД № 492804, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 2 ст. 130 КУпАП;

копія рапорту інспектора ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Валового А.П., за змістом якого 25.03.2024 під час несення служби у с. Тритузному на вул. Центральна був зупинений мотоцикл SPARK без номерного знаку, під керуванням ОСОБА_1 , який керував мотоциклом з явними ознаками алкогольного сп`яніння; від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та за допомогою газоаналізатора алкотест Драгер відмовився в категоричній формі; також ОСОБА_1 керував мотоциклом не маючи права керування транспортним засобом та будучи позбавленим Солонянським судом від 27.04.2023;

копія постанови від 25.03.2024 серії ББА № 566623 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5, 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд зазначає, що ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частинами другою - четвертою ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за такі порушення:

керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2);

керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3);

керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4).

Суд звертає увагу, що для притягнення особи до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП має бути, зокрема, підтверджене повторне вчинення нею протягом року одного з правопорушень, передбачених частинами 2 4 цієї статті.

Суд зазначає, що згідно із п. 3 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395: повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Відповідно до п. 5 розділу VII зазначеної Інструкції у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Разом з тим ні довідки з інформацією про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушень і прийняте у справі рішення, ні самого рішення (чи його копії) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частинами другою - четвертою ст. 126 КУпАП, суду не надано.

Суд наголошує, що за приписами ч. 2 ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд здійснює розгляд протоколу виключно в межах пред`явленого особі обвинувачення за кваліфікацією, яка визначена працівником поліції та зазначена у протоколі, під час якого суддя встановлює наявність або відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення передбаченого конкретною частиною статті або статтею КУпАП.

За приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави (рішення від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції»).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь та винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, суд доходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні повторно протягом року правопорушення, передбаченого ч.ч. 2 4 ст. 126 КУпАП, та відсутність у зв`язку з цим в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі належить закрити.

Керуючись ст. 247 КУпАП,

постановила:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1 26 КУпАП, закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Н.В. Ковальчук