ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1908/24

Номер провадження 3/495/1142/2024

27 березня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, працюючого інспектором прикордонної служби впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

05.03.2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу ПдРУ № 309101 Е від 02.03.2024 року про вчинення військового адміністративного правопорушення вбачається наступне.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але його захисник адвокат Садовський В.Є. подав до суду клопотання про закриття провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , з підстав, викладених у письмовому клопотанні. Просив справу розглянути за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та за відсутності його захисника.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ № 309101 Е від 02.03.2024 року та іншими матеріалами адміністративної справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та встановлено в ході судового розгляду, до суду надано Висновок службового розслідування, щодо можливих порушень правил несення прикордонної служби персоналом відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до вказаного Висновку під час несення служби в прикордонному наряді «Вартовий шлагбаума» в пункті пропуску через державний кордон «Старокозаче» інспектор прикордонної служби 2-ї категорії - дозиметрист 1-ї групи інспекторів прикордонного контролю впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старший сержант ОСОБА_2 надав дозвіл на в?їзд рейсового автобусу, який слідував за маршрутом «Одеса-Ясси» в пункт пропуску через державний кордон «Старокозаче» без перевірки кількості осіб, які знаходились в ньому, наявності у них паспортних документів на право перетинання державного кордону та надав водію автобусу контрольний талон, в який здійснив запис про кількість осіб зі слів водія.

Після закінчення здійснення прикордонно-митного контролю автобус був зупинений представниками ВВВБ по НОМЕР_1 прикордонному загоні та співробітниками УСР НПУ в Одеській області, в ході огляду якого було виявлено громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який переховувався в спальному відсіку і відносно якого не було здійснено прикордонного контролю. Таким чином відповідно до результатів розслідування визначено, що своїми діями ОСОБА_2 під час несення служби в прикордонному наряді «Вартовий шлагбаума» в пункті пропуску через державний кордон «Старокозаче» порушив вимоги ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, статті 25 глави 5 розділу 2 «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом МВС України від 19.10.2015 № 1261.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, висновку службового розслідування до матеріалів справи надано письмові пояснення та службова характеристика ОСОБА_4 .

Відповідно до наданих пояснень, ОСОБА_4 вказав, що під час вчиненого правопорушення ніс службу один, так як інший вартовий відпочивав за графіком. В момент вчиненого правопорушення діяв у межах визначених «Інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», однак через наявність інших транспортних засобів вантажівок в цей час, помилково виписав водію автобусу талон на пропуск на прикордонну територію. Разом з цим свою провинну у вчиненому правопорушенні визнав та не заперечував обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, як встановлено висновком службового розслідування, особа, як приховувалась від прикордонного контролю, сховалась у спальному відсіку і не могла бути помічена або виявлена візуально, позаяк у відповідності до «Технологічної схеми пропуску осіб» вартовий не зобов`язаний виявляти осіб, які приховуються у скритих місцях транспортних засобів, тобто використовуючи технічні особливості транспортних засобів ховаються від візуального виявлення. Фактично інспектор ОСОБА_5 під час перевірки пасажирів автобусу та наявності у них паспортних документів для виїзду за кордон не допустив порушень, які б мали характер дій, вчинених з недбалості або умислу.

Як встановлено Висновком про службове розслідування, особа яка ховалась від прикордонного контролю не була виявлена і безпосередньо інспекторами прикордонно-митного контролю під час безпосереднього прикордонно-митного оформлення, що вчергове вказує на відсутність умисного та необережного нехтування ОСОБА_4 своїх службових обов`язків.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 присутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КпАП України, а саме порушення вчинене в умовах особливого періоду, правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до наявної службової характеристики встановлено, що ОСОБА_4 проходить службу в ЗСУ понад чотири роки, два з яких в часи введення в Україні воєнного стану. Та саме за цей час зарекомендував себе як професійний та підготовлений інспектор, характеризується високим рівнем знань та службових навичок, проявляє порядність, має високу фізичну підготовку, користується повагою в колективі. За час несення служби до відповідальності не притягався. Одружений, має на утриманні дітей.

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу. Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою), виходячи з того, що малозначні правопорушення це такі діяння, які:

1)не являють собою великої суспільної небезпеки,

2) у вчиненні яких порушник щиро розкаявся,

3) не заподіяли або не здатні були заподіяти значної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим, охоронюваним законом, цінностям.

Вирішуючи питання про визнання адміністративного правопорушення малозначним, суд посилається на характер особи правопорушника, наявність на утримані неповнолітніх дітей, батьків, осіб х інвалідністю, перше притягнення до адміністративної відповідальності, ступінь протиправності вчиненого правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ , при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 22, 33-35, ч.2 ст.172-18, 221, 283, 284 КУпАП, суд -ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі № 495/1908/24 за матеріалами відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В.Мишко