Справа № 455/1795/24 Головуючий у 1 інстанції: Титов А.О.
Провадження № 33/811/1679/24 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., за участю захисника Мельника А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Писко С. І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 07.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 07.11.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до постанови суду, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №998681 від 22.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 22.07.2024 року о 19:40 год в с. Головецько Самбірського району Львівської області, на вул. Центральній, керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312D», номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник Писко С. І. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що матеріали справи не містять відомостей про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Зазначає, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є недопустимими доказами, оскільки такі здійснювалися на невідомий пристрій та на таких відсутня дата та час здійснення відеозапису, який не є безперервним. Крім того, звертає увагу, що відсутні докази складення протоколу про адміністративне правопорушення у присутності ОСОБА_1 та написання ним власноручно пояснень у цьому протоколі.

Заслухавши доводи захисника Мельника А. В., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 22.07.2024 року о 19:40 год в с. Головецько Самбірського району Львівської області, на вул. Центральній, керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312D», номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Твердження захисника про недотримання працівниками поліції порядку проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння є обґрунтованими.

Пунктом 2.5. ПДР України покладено на водія обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до п. 7 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник Мельник А. В. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, бажав такий пройти в медичному закладі та просив працівників поліції доставити його до лікарні, проте працівники поліції відмовили йому, оскільки вже почали складати протокол про адміністративне правопорушення за фактом відмови від проходження огляду.

Згідно з наявним в матеріалах справи відеозаписом, ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд чітко зазначив, що бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Таким чином, працівники поліції повинні були доставити ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, що ними зроблено не було.

Відтак, з огляду на те, що ОСОБА_1 , відповідно до вищевказаної Інструкції, бажав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, вважаю, що висновок суду першої інстанції про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованим.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним. На вказаному відеозаписі відсутня повна процедура проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення, що є порушенням вимог вказаної Інструкції.

Отже, враховуючи той факт, що відеозйомка працівниками поліції велася не безперервно, суд апеляційної інстанції визнає недопустимим доказом відеозапис, який міститься в матеріалах справи.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що за відсутності доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною.

Крім того, зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП.

Зокрема, постанова місцевого суду повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

У мотивувальній частині постанови, у разі визнання особи винуватою, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків правопорушення, форми вини і мотивів правопорушення, що не було зазначено судом першої інстанції у оскаржуваній постанові.

Крім цього, у постанові необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення доказів, на які посилається правопорушник.

Відтак, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи судом першої інстанції не дотримано вищенаведених вимог закону, що призвело до неповного з`ясування обставин справи.

Наведене, на думку апеляційного суду, свідчить про те, що суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, що є самостійною підставою для скасування судового рішення.

Тому, за наявності вищевказаних обставин, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

апеляційну скаргу захисника Писко С. І. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 07.11.2024 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з недоведеністю вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В.Я.