запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/461/24Головуючий у 1-й інстанції Щаслива О.В.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Рощина В.С., діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Рощина Володимира Сергійовича на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 27.09.2023 року о 17 год. 58 хв. водій ОСОБА_1 у с.Зарічному, Запорізького району, Запорізької області, по вул.Центральній, керував транспортним засобом «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Рощин В.С. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги мотивував тим, що справа не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Рапорт поліцейського не може бути визнаний належним та допустимим доказом. Письмові пояснення свідків мають бути визнані неналежним доказом, оскільки свідків не було безпосередньо допитано у судовому засіданні. Під час розгляду справи було порушено право ОСОБА_1 на захист. Відеозапис не містить повного та безперервного перебігу подій. Відсутність сторони обвинувачення позбавило суд об`єктивності.

Заслухавши захисника ОСОБА_2 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги, що 16.04.2024 року судове засідання відбулося без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції. Між тим, про час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь належним чином, від його захисника надійшло письмове клопотання про закриття провадження в справі. А тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП є безпідставними, і суд мав достатні підстави розглядати справу без участі правопорушника.

Законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції через розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Інтереси ОСОБА_1 були представлені професійним захисником на підставі договору про надання правової допомоги від 26.10.2023 року, і жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи адвокатом Рощиним В.С. не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №592132 від 27.09.2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП «ОКЗНПД» ЗОР від 27.09.2023 року, у якому зазначено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 .

На відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Зі змісту долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що на керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння прямо вказують свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які пояснюють, що вони помітивши очевидні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , який сів за кермо автомобіля, розпочали його переслідувати аж до зупинки біля крамниці і викликали патрульну поліцію. Їх пояснення не залишають сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 .

На запитання поліцейського ОСОБА_1 відповів що вживав алкоголь в невеликій кількості, проте він не керував автомобілем.

Поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що водій відмовилася.

Долученим до матеріалів справи відеозаписом в достатній мірі об`єктивно зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження ним огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Сукупність даних обставин об`єктивно свідчить про те, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу та спростовує твердження захисника, що ОСОБА_1 не керував автомобілем.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, апеляційний суд не бере до уваги та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за скоєне.

Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.

Стосовно доводів наведених апелянтом про відеозапис події, то апеляційний суд не бере до уваги доводи в частині їх неналежності та недопустимості, при цьому звертає увагу, що крім відеозапису вина ОСОБА_1 підтверджується іншими наявними в матеріалах справи доказами про які згадано вище.

Той факт, що при розгляді справи судом першої інстанції не заслухані свідки, правильності висновків суду не спростовує та не свідчить про незаконність винесеної постанови. Разом з цим, в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 27.09.2023 року, ставити під сумнів достовірність яких підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з відеозаписом, долученим до протоколу, а також з іншими доказами, на які послався суд в постанові.

На стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення уповноважений орган Національної поліції фактично виконував функцію обвинувачення та разом із протоколом скерував до суду одержані ним докази.

Сторона захисту не була позбавлена можливості у встановленому законом порядку обґрунтувати свою позицію, заявляти клопотання, подавати докази. Перед судом обидві сторони були в однаковому правовому становищі.

Таким чином, стороні захисту повною мірою забезпечено можливість скористатися своїми правами обстоювати у суді власну позицію, захищатися всіма передбаченими законом засобами, у тому числі оспорювати докази, і бути присутнім в судовому засіданні. Вказана позиція повністю узгоджується зі змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року (справа 208/712/19, провадження №13-47зво22).

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 про відсутність складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи судом були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах.

Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 ПДР проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.

При цьому всупереч протилежним аргументам апелянта, апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не дає водієві та його захиснику права оспорювати таку вимогу поліцейського. З відеозапису зловживання поліцейського в цій частині не вбачається.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а поведінка і відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Відтак у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 квітня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 336/10457/23