Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Світлицької З.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 28.06.2024 о 23.01 год. в м. Луцьку по пр. Відродження, 47, керував автомобілем «BMW 328», р.н. НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук), однак від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п.2.5 ПДР України.

В поданій апеляційній скарзі захисник Світлицька З.О., не оспорюючи факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважає постанову судді в частині накладеного стягнення необґрунтованою. Посилається на те, що ОСОБА_1 в місцевому суді вину визнав, щиро розкаявся, працює директором ТОВ «АТЛ АВТОСЕЙЛ», і його трудова діяльність напряму пов`язана із водінням транспортним засобом, а тому позбавлення права керування транспортним засобом призведе до неможливості виконання ним посадових обов`язків, що є підставою для звільнення його з роботи. Вказує на те, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, а зазначена робота є єдиним джерелом доходу. Просить постанову судді в частині накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами скасувати.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Щодо доводів апелянта про залишення ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП лише у вигляді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами, то такі доводи є безпідставними враховуючи таке.

Отримуючи посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами, ОСОБА_1 фактично взяв на себе обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, тобто на ОСОБА_1 , як на водія транспортного засобу, яке визнано законодавством джерелом підвищеної небезпеки, покладено обов`язок неухильно дотримуватись правил дорожнього руху.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає лише один вид стягнення на водіїв у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, Законом України від 16.02.2021 року № 1231-ІХ заборонено застосування статей 21 та 22 КУпАП, до правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, передача матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, від його дій тяжких наслідків не настало, однак, враховуючи характер вчиненого діяння та значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема те, що керування джерелом підвищеної небезпеки в стані алкогольного сп`яніння може привести до тяжких наслідків, ОСОБА_1 як водій, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, проігнорував цю заборону.

Крім того, законодавець не передбачив можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Особи, які вчиняють адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, становлять підвищену суспільну небезпечність для оточуючих та учасників дорожнього руху, оскільки стягнення у санкції даної статті КУпАП з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативно суворим, тому законних підстав для пом`якшення накладеного на ОСОБА_1 стягнення, шляхом скасування постанови в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд не знаходить.

Крім того, скасування накладеного на правопорушника безальтернативного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не зможе запобігти грубим порушенням ПДР і в даному випадку не забезпечить мети, передбаченої ст.23 КУпАП.

Є безпідставними доводи сторони захисту про застосування щодо ОСОБА_1 положень КК України, оскільки в справах про адміністративні правопорушення, застосовуються положення КУпАП.

З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного розгляду не виявлено істотних порушень закону ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції вважаю, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Світлицької З.О. - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов