Справа № 603/705/24
Провадження № 3/603/423/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 року м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М., розглянувши матеріали, які надійшли із сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Сектором поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області до Монастириського районного суду Тернопільської області направлено матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 170947 від 11.11.2024 року, ОСОБА_1 11.11.2024 року о 09:55 год в м. Монастирська по вул. Шевченка, 25, керував транспортним засобом Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук). Пройти огляд на місці події та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) керування транспортними засобами особами у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Андрусенко І. Я. в судове засідання не з`явилися, захисник Андрусенко І. Я. подав суду письмові пояснення, в яких зазначає, що ОСОБА_2 не погоджується з викладеними у протоколі обставинами та не визнає себе винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник вказує, що ОСОБА_1 ставиться в провину керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проте останній не проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння. Жодних доказів проходження ОСОБА_1 відповідного огляду матеріали справи не містять, як і не містять доказів його відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку. Так, поліцейський належним чином не роз`яснив ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі і не повідомив наслідки відмови від проходження такого огляду. Більш того, коли ОСОБА_1 виявив бажання пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров`я, працівник поліції повідомив йому, що він має право відповідно до закону протягом 2 годин самостійно звернутись в лікувальний заклад для того, щоб «освідчитись», а висновок за результатом огляду подати безпосередньо до суду.

Захисник також вказує на те, що викладена в протоколі фабула інкримінованого ОСОБА_1 адмінправопорушення не розкрита та містить взаємовиключні звинувачення. Вказуючи про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння (що є порушенням п. 2.9.а ПДР), поліцейський водночас зазначає в протоколі, що водій відмовився від проходження відповідного огляду, чим порушив п. 2.5 ПДР. Захисник Андрусенко І. Я. звертає увагу на те, що такі суперечності у формулюванні суті адміністративного правопорушення є грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП та створюють передумови порушення права ОСОБА_1 здійснювати предметний захист. Водночас суд позбавлений можливості редагувати фабулу правопорушення чи змінювати її на шкоду особі, яка притягується до адмінвідповідальності. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що до матеріалів справи не долучено належних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, просить закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх повній сукупності, суд приходить до переконання, що провадження у справі слід закрити, виходячи з таких міркувань.

У силу вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.9.а ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, передбачено, щоводієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасникидорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За ч. 1 ст. 130 КУпАП настає адміністративна відповідальність, серед іншого, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, для встановлення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно зокрема, щоб особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або щоб особа, яка керує транспортним засобом, відмовилася від проходження відповідно до вставленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Процедура огляду водія на стан сп`яніння визначена положеннями ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п. 2 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Розділу І Інструкції).

Пунктом 9 Розділу ІІ Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Аналогічні за змістом положення закріплені також в ч. 4 ст. 266 КУпАП.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, із врахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських NO5209-014539, підставою для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , слугувало порушення останнім вимог дорожньої розмітки - перетин суцільної лінії (01:40-02:20 хвилини запису).

Поліцейський під час спілкування із ОСОБА_1 повідомив останнього про вчинення ним вказаного порушення ПДР, а згодом, у зв`язку із виявленням в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» (00:00-01:10, 05:43-07:32 хвилини запису з нагрудної камери поліцейського VID21F-00-0000). Від проходження такого огляду ОСОБА_1 відмовився, оскільки заперечував факт вживання алкоголю та факт наявності в нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння.

Окрім того, керуючись вищезазначеними доводами, ОСОБА_1 також неодноразово висловлював відмову від проходження огляду на стан алкогольного і в закладі охорони здоров`я (07:42-08:31 хвилини запису VID21F-00-0000).

Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, такі його дії працівником поліції згідно з протоколом серії ЕПР1 № 170947 від 11.11.2024 рокуфактично розцінено як порушення п. 2.9.а ПДР, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Однак матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння все ж проводився і за результатом такого огляду встановлено показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (як це передбачено п. 7 Розділу ІІ Інструкції).

До протоколу долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, зі змісту яких вбачається, що огляд ОСОБА_1 ні на місці зупинки, ні в закладі охорони здоров`я не проводився.

Виходячи з вищевикладеного, суд погоджується та вважає слушними доводи захисника ОСОБА_3 щодо некоректного та нечіткого викладення суті правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння). Вказане свідчить про те, що діяння ОСОБА_1 підпадає під ознаки іншого адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, як про це зазначено у вищевказаному адмінпротоколі.

Відповідно до усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 року в справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 року в справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, самостійне коригування судом зафіксованої у протоколі фабули адмінправорушення відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідно до вищенаведених обставин справи порушуватиме принцип рівності сторін процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суд звертає увагу на зміст протоколу серії ЕПР1 № 170947 від 11.11.2024 року, в якому водночас вказано і про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушення такими діями п. 2.5 ПДР керування транспортними засобами особами у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а також і про відмову водія пройти огляд на місці й в медичному закладі та порушення такими діями того ж п. 2.5 ПДР відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. На ці протиріччя протоколу вказав і сам ОСОБА_1 під час ознайомлення з його змістом, проте поліцейським такі застереження водія не були взяті до уваги (17:30-21:20 хвилини запису VID16F-00-0001).

Суд наголошує, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Підсумовуючи вищевикладене, суд висновує, що адміністративний протокол серії ЕПР1 № 170947 від 11.11.2024 року складений з порушенням вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, а наведені в ньому обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не відповідають фактичним обставинам справи. Самостійна зміна судом змісту вказаного протоколу не тільки порушить принцип рівності сторін процесу, а й порушуватиме право ОСОБА_1 на захист, адже останній не знатиме від якого обвинувачення йому захищатись.

Інші доводи сторони захисту суд вважає малозначними.

Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях. Однією з таких правових презумпції є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості суд приходить висновку, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9 245, 247, 251, 252, 255, 256, 280, 283 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян