Справа № 577/5873/23
Провадження № 3/577/7/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" січня 2024 р. м. Конотоп

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Кравченко В.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Державної екологічної інспекції у Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп, Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, паспорт НОМЕР_1 , виданий 13.07.2018 р. органом 5917, ІПН не встановлений,

за статтею 91 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №015901 від 06.11.2023 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого статтею 91 КУпАП за наступних обставин.

06.10.2023 року о 08:00 год. порушив правил охорони та використання територій та об`єктів природо-заповідного фонду, а саме грубе порушення правил рибальства на об`єкті природо-заповідного фонду РЛП «Сеймовський». Гр. ОСОБА_1 здійснював вилов риби із застосуванням заборонених знарядь ловлі (сітки рибальська) на водоймі затока р. Сейм біля с. Лисогубівка Конотопського району Попівської ОТГ та незаконно здобув 35 екземплярів риби різних порід, порушивши вимоги статей 7, 9-1, 23 ЗУ «Про природно-заповідний фонд», ст. 52-1 ЗУ «Про тваринний світ», розділ ІV п. 1.1, п. 4.4 Правил любительського та спортивного рибальства.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, судові повістки направлені за місцем реєстрації повернуті «за закінченням терміну зберігання». Слід зазначити, що розглядуваний протокол складався в присутності ОСОБА_1 , відтак останній був обізнаний і повинен цікавитись судовим наслідком. За таких обставин неявка ОСОБА_1 до суду, присутність якого не є обов`язковою (ст. 268 КУпАП), не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши представлені докази суд дійшов такого висновку.

Положеннями частини першої статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 19 Основного Закону правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією Українита законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частина перша статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Статтею 91 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил охорони та використання об`єктів природо-заповідного фонду.

Разом з тим за правилами частини 2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому ? не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень КУпАП не визначає.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення відбулося 06.10.2023 року. Виявлене порушення не має ознак триваючого, а відтак строк накладення стягнення, з урахуванням часу вчинення, вже минув. Закінчення строків накладення адміністративного стягнення є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року (справа №308/8763/15-а, адміністративне провадження №К/9901/12342/18) та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Під час розгляду даного адміністративного матеріалу суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

На підставі наведеного провадження в справі підлягає закриттю відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись: ст.ст. 38, 247, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 за статтею 91 КУпАП внаслідок закінчення строку накладення стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя: В. О. Кравченко