Справа №: 343/528/24
Провадження №: 3/343/283/24
П О С Т А Н О В А

про повернення адмінматеріалів на доопрацювання

29 березня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі: судді Керніцького І.І., з участю: секретаря судового засідання Оленюк Т.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області, про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2024 року до суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заявив клопотання про повернення протоколу про адміністативне правопорушення № ПП000614 від 09.02.2024 на доопрацювання, яке просив долучити до матеріалів справи та задовольнити.

Вислухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши складений протокол про адміністративне правопорушення № ПП000614 від 09.02.2024, а також долучені до нього матеріали, судом встановлено, що їх слід повернути для належного оформлення, виходячи з такого.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Також суд звертає увагу і на приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практика Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, відповідно до яких суд, будучи неупередженим і безстороннім, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП, обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які, відповідно до чинного законодавства, представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по суті.

Суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статтіКУпАПабо нормах інших нормативно - правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Диспозиція ч.1 ст. 164 КУпАП є бланкетною (тобто така, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність), а отже у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено не тільки відповідна стаття певного нормативного акту(частина, пункт), але й має бути викладено їх зміст.

Натомість, в протоколі про адміністративне правопорушення № ПП000614 від 09.02.2024 ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він здійснював перевезення вантажу без державної реєстрації як суб`єкт господарювання. Однак в протоколі не вказана конкретна норма закону або підзаконного нормативного акту, якою передбачено необхідність державної реєстрації суб`єкта господарювання на право здійснення перевезення вантажу за даних умов.

Незазначення у протоколі змісту конкретної норми відповідного закону чи підзаконного акту, у порушенні вимог якої обвинувачується особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, позбавляє її можливості ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення, тобто є порушенням права на захист.

Таким чином у вищезгаданому протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито змісту об`єктивної строни даного адмінправопорушення.

Разом з тим, суть правопорушення не містить посилання на докази про систематичний характер здійснення такої діяльності ОСОБА_1 , як однієї з ознак господарської діяльності, виходячи зі змісту ст.19 Господарського кодексу України.

Відсутні також обгрунтування порушення провадження господарської діяльності щодо перевезення вантажу, оскільки протокол не містить даних про наявність чи відсутність у ОСОБА_1 державної реєстрації суб`єкта господарювання чи отримання коштів від здійснення даного перевезення.

Крім того, даний протокол не містить даних про сам вантаж, як і даних, кому здійснювалось перевезення цього вантажу, і чи було здійснено конфіскацію вантажу, оскільки жодних свідків даної події в протоколі не зазначено.

Вказане свідчить про неконкретність висунутого звинувачення і порушує право ОСОБА_1 на належний захист.

Суддя звертає увагу, що неконкретність висунутого звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення не дозволяє суду встановити обставини правопорушення, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення питання про доведеність вини правопорушника, оскільки розгляд справи відбувається тільки в межах висунотого звинувачення.

Крім того, до протоколу надані копії документів, зокрема: копію посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копію товарно-транспортної накладної; копію протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, які жодним чином не засвідчені.

Згідно з наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 року №144 від 01.09.2021 року набрав чинності національний стандарт ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», вимоги якого поширюються на всі без винятку органи державної влади, місцевого самоврядування, а також на підприємства, установи, організації всіх форм власності.

У Стандарті зазначено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Таким чином, враховуючи те, що суд не може перебирати на себе функції обвинувачення та відшукувати докази на підтвердження винуватості, оскільки це є прерогативою органу, який ставить особі у провину вчинення адміністративного правопорушення, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначає, що вищевказані недоліки не дають можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути дану справу, винести законне і обґрунтоване рішення по справі, тому суд приходить до висновку про необхідність повернення адміністративного матеріалу на доопрацювання до відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській областідля усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині постанови.

На підставі наведеного, керуючись ст. 251, 254, 278, 280 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повернути до відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській областідля належного оформлення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: І.І.Керніцький