ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2791/24
Провадження № 3/210/1406/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2024 року у провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, надійшов Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 638599 від 06.05.2024 року складений відносно ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 638599 складеного 06.05.2024 року, о 22 год. 00 хв., інспектором взводу № 2, роти № 1, батальйону № 2 полку ПП в м. Кривому Розі Дніпропетровської області старшим лейтенантом поліції Гончар В.С., що 06.05.2024 року о 21 годині 36 хвилин в м. Кривому Розі, в Металургійному районі, по вулиця Каховська, будинок 44А, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д.н.з.: НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці). Від проходження повного медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі КЗ «КБЛПД» ДОР» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання призначене на 29 травня 2024 року особа стовно якої складено адміністративний протокол ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом ОСОБА_1 наявному протоколі про адміністративне правопорушення.

29 травня 2024 року поза межами судового засідання від адвоката Сагайдак Д.С. надійшла заява, в якій останній просив суд відкласти розгляд справи відносно ОСОБА_1 на іншу дати та час та надати можливість ознайомитись з матеріалами справи.

Вказане клопотання судом було задоволено та відкладено розгляд справи на 12 червня 2024 року.

У судове засідання призначене судом на 12 червня 2024 року ОСОБА_1 та його захисник Сагайдак Д.С. не з`явились.

12 червня 2024 року через канцелярію суду від захисника Сагайдак Д.С. в інтересах ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення, в яких адвокат зазначив, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави для такої зупинки відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з чим, обставини визначені законом які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння були відсутні. Крім того, огляд водія на стан сп`яніння після зупинки транспортного засобу був проведений формально, з долучено відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 поводити себе адекватно, відсутні ознаки неприродної блідості обличчя та поведінки, яка не відповідає обстановці. Щодо ознаки тремтіння пальців рук адвокат зазначив, що ОСОБА_1 більше року приймав участь у стримуванні військової агресії та отримав черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму, вогнепальні осколкові сліпі поранення обох гомілок, внаслідок отриманих поранень має постійне повне тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 після зупинки його транспортного засобу мав намір пройти медичний огляд, проте, співробітники поліції почали його вмовляти, що вказана процедура займе багато часу, автомобіль може бути доставлений на штраф майданчик. У зв`язку з численними порушеннями допущеними співробітниками поліції під час складання вказаного матеріалу, просив суд закрити провадження по справі.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про їх невідповідність фактичним обставинам та порушенню працівниками поліції інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджений Наказом МВС України від 07.11.2015 р. №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853.

У статті 251 КУпАП перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містять наступні докази: 1) Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП; 2) Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КЗ «КБЛПНД ДОР» від06.05.2024 року 21 год. 45 хв.; 3) Роз`яснення про відсторонення від права керування транспортним засобом від 06.05.2024 року; 5) Рапорт інспектора поліції від 06 травня 2024 року; 6) Диск з відеофіксацією події складання протоколу.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

З дослідженого диску долученого співробітниками поліції до матеріалів справи встановлено, що будь-яких порушень правил дорожнього руху ОСОБА_1 не вчинено. Після зупинки транспортного засобу, співробітники поліції на відео повідомляють, що номерний знак транспортного засобу не освічується, натомість з дослідженого відео вбачається протилежне, що номерний знак авто освічується. З вказаного слідує, що причини зупинки транспортного засобу були надумані співробітниками поліції. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Тобто, на думку суду, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-яких порушень правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

Такі висновки суду, повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Суд також погоджується з доводами адвоката в частині проведеного формального огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, з відео запису вбачається, що після зупинки транспортного засобу інспектор патрульної поліції перевіряє тремтіння пальців рук ОСОБА_1 , проте на відео не відображено чи вбачалось тремтіння пальців рук у ОСОБА_1 чи тремтіння пальців рук було відсутнє, оскільки вказаний фрагмент співробітник поліції на відео не відображає. Після чого, ОСОБА_1 повідомляє, що він приймав участь у бойових діях та отримав певні поранення, на що співробітники поліції просять ОСОБА_1 «плюнути» в інший бік, ОСОБА_1 виконує вимогу поліцейського. Потім співробітник поліції в нічний час доби, при штучному освітленні вбачає у ОСОБА_1 блідість обличчя, що на думку суду не можливо встановити за вказаних умов. Весь час фіксування спілкування ОСОБА_1 поводить себе адекватно, врівноважено, прохання інспектора поліції виконує, натомість інспектор поліції вбачає у діях ОСОБА_1 ознаки поведінки, яка не відповідає обстановці.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України є нормами прямої дії, а згідно ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 (Erkapic v. Croatia) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції», суд вважає, що безпосередні показання ОСОБА_1 мають більше значення для встановлення факту винуватості (чи невинуватості) особи у вчиненні правопорушення, ніж письмові пояснення цих же свідків, які були викладені власноруч службовою особою поліції на типових бланках.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що працівники поліції дійшли необґрунтованого та передчасного висновку про перебування водія ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння та складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП щодо останнього.

Відсутність об`єктивної сторони свідчить про відсутність його складу, що згідно положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Відповідно до стаття 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки належних, допустимих та несуперечливих доказів вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 247 п.1, 251, 252, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185-3 КУпАП.

Суддя: Н. Ю. Вікторович