Справа № 306/1551/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/774/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Олексика І. І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 26.09.2023.

Цією постановою з урахуванням постанови Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.10.2023 про виправлення описки:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, працюючий водієм, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 801300 від 28.06.2023 та постанови судді від 26.09.2023 вбачається, що 28.06.2023 о 10 год 30 хв ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пред`явити документи для перевірки згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Олексик І. І. просить постанову суду від 26.09.2023 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що ОСОБА_1 28.06.2023 здійснив зупинку автомобіля в зоні дії знаку 3.34 Правил дорожнього руху України, оскільки розвантажував товар в магазин, біля якого зупинився по вул. Київській, 8 А. ОСОБА_1 не надав документи для перевірки поліцейським, оскільки бажав проконсультуватися з адвокатом. На час пред`явлення вимоги ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, крім того, Правил дорожнього руху України не порушував. 28.06.2023 відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕАС № 7243052, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, зі змісту якої слідує, що 28.06.2023 в м. Свалява по вул. Київській, 1 ОСОБА_1 здійснив стоянку на вантажному автомобіля «Опель-Комбо» в зоні дії знаку 3,34 «Зупинку заборонено, після чого відмовився надати посвідчення водія. Таким чином, ОСОБА_1 уже фактично притягнутий до адміністративної відповідальності за

-2-

непред`явлення документів, а тому фактичне притягнення особи до адміністративної відповідальності за одні й ті ж самі дії є протиправним. Також до ОСОБА_1 необґрунтовано застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн, що становить одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що не передбачено санкцією ст. 185 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Олексик І. І. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, рухом справи не цікавилися, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Олексика І. І., що не може розцінюватись як порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

На підставі положення ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначені вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає приписам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

-3-

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується беззаперечними доказами, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 801300 від 28.06.2023, ОСОБА_1 28.06.2023 о 10 год 30 хв вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме в злісній формі відмовлявся пред`явити документи згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху України, намагався зачинитись в автомобілі, чіплявся за форменний одяг, чинив фізичний супротив, на неодноразові попередження припинити правопорушення не реагував, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП

Своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що зміст процесуального документу йому відомий, копію його отримав.

Протоколом про адміністративне затримання серії АЗ № 173621 від 28.06.2023 стверджується, що 28.06.2023 приблизно о 10 год 30 хв ОСОБА_1 був затриманий у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. При цьому, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також право на можливість отримання безоплатної вторинної правничої допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну вторинну допомогу».

Обставини, які вказані у протоколах про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання, також підтверджуються рапортами інспекторів СРПП ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких чітко викладено обставини, за яких ОСОБА_1 вчинив злісну непокору, а саме на неодноразові вимоги працівників поліції пред`явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс відмовлявся з метою уникнення адміністративної відповідальності, намагався зачинитись в автомобілі та закрити скло, чіплявся за форменний одяг поліцейських, на попередження працівників поліції про притягнення його до адміністративної відповідальності за злісну непокору не реагував, за що відносно нього було застосовано заходи фізичного впливу.

Наведені в рапортах поліцейських обставини також підтверджуються відеозаписом з місця події.

Докази, що містяться у матеріалах справи, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , були упереджені під час виконання своїх функціональних обов`язків, що у них були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги, й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити факт зацікавленості працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у результатах розгляду справи, - такі дані відсутні у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.

При цьому суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у злісній непокорі законним вимогам працівників поліції.

-4-

Приймаючи судове рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єкт правопорушення - суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Отже, злісна непокора полягає у відмові від обов`язкового виконання наполегливих розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, що виражається у зухвалій формі і свідчить про прояв явної неповаги до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова особи проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за ст. 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Основні права працівника поліції встановлено у розділах IV «Повноваження поліції», V «Поліцейські заходи» Закону України «Про національну поліцію». Так, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок вчинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Адміністративне затримання особи, відповідно до ч. 1 ст. 260 КУпАП, здійснюється у тому числі і з метою припинення адміністративних правопорушень та коли вичерпано інші заходи впливу. Про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмови затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

-5-

Вищевказані вимоги щодо процедури оформлення матеріалів адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції дотримані, тому, твердження сторони захисту про те, що вказані у протоколі відомості не можуть слугувати належними доказами у справі, - є безпідставними та спростовуються вищезазначеним.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 28.06.2023 здійснив зупинку автомобіля в зоні дії знаку 3.34 Правил дорожнього руху України, оскільки розвантажував товар в магазин, біля якого зупинився по вул. Київській, 8 А, а не надав документи для перевірки поліцейським, оскільки бажав проконсультуватися з адвокатом, апеляційний суд визнає такими, що не спростовують факту злісної непокори ОСОБА_1 законним вимогам поліцейських, яка мала місце за викладених у протоколі обставин.

З цих підстав, як такі, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що на час пред`явлення поліцейськими вимоги щодо надання документів, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і Правил дорожнього руху України не порушував. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейських про пред`явлення ОСОБА_1 документів була законною, оскільки як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу в невстановленому для цього місці, однак ОСОБА_1 , не реагуючи на неодноразові вимоги щодо надання документів та вийти з автомобіля, а також попередження працівників поліції про наслідки невиконання таких вимог, так і не виконав законних вимог поліцейських, а поводив себе зухвало, намагаючись всілякими способами уникнути виконання таких вимог, за що працівники поліції були змушені застосувати щодо ОСОБА_1 заходи фізичного впливу.

Доводи апеляційної скарги про те, що 28.06.2023 відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕАС № 7243052, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, зі змісту якої слідує, що 28.06.2023 в м. Свалява по вул. Київській, 1 ОСОБА_1 здійснив стоянку на вантажному автомобіля «Опель-Комбо» в зоні дії знаку 3,34 «Зупинку заборонено, після чого відмовився надати посвідчення водія, що свідчить про те, що ОСОБА_1 уже фактично притягнутий до адміністративної відповідальності за непред`явлення документів, а тому фактичне притягнення особи до адміністративної відповідальності за одні й ті ж самі дії є протиправним, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки такі не свідчать про те, що ОСОБА_1 двічі притягнуто до відповідальності за одні й ті самі дії. Як вбачається з матеріалів справи постановою серії ЕАС № 7243052 від 28.06.2023 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України, зокрема п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху України, а оскаржуваною постановою суду від 26.09.2023, ОСОБА_1 визнаний винуватим за ст. 185 КУпАП, тобто за злісну непокору законним вимогам поліцейських, яка як встановлено матеріалами справи полягала у тому, що ОСОБА_1 , не реагуючи на неодноразові вимоги щодо надання документів та вийти з автомобіля, а також попередження працівників поліції про наслідки невиконання таких вимог, так і не виконав законних вимог поліцейських, а поводив себе зухвало, намагаючись всілякими способами уникнути виконання таких вимог, що призвело до застосування працівниками поліції заходів фізичного впливу щодо ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що до ОСОБА_1 необґрунтовано застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн, що становить одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що не передбачено санкцією ст. 185 КУпАП, апеляційний суд також відхиляє, оскільки як убачається з

-6-

матеріалів справи, постановою судді від 20.10.2023 виправлено описку в резолютивній частині постанови від 26.09.2023, а саме зазначено, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги приписи ст. 28 Конституції України, які закріплюють право кожного на повагу до його гідності, це право людини рівнозначне обов`язку поважати інших.

Дії ОСОБА_1 свідчать проте, що його поведінка не відповідала обстановці, носила зухвалий характер та свідчила про те, що він ігнорує законні вимоги поліцейських.

Апеляційний суд вважає, що дії поліцейських були спрямовані на припинення правопорушником ОСОБА_1 протиправної поведінки і носили законний та правомірний характер.

На переконання апеляційного суду працівники поліції правомірно вимагали від ОСОБА_1 виконати законні вимоги щодо надання документів та вийти з автомобіля, однак останній не виконував вищевказані вимоги, документи не надавав, намагався зачинитись в автомобілі, після чого став чіплятись за форменний одяг, тим самим продовжуючи свою протиправну поведінку.

Таким чином, всупереч доводів сторони захисту у протоколі описано суть вчиненого правопорушення, зокрема зазначено, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме в злісній формі відмовлявся пред`явити документи згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху України, намагався зачинитись в автомобілі, чіплявся за форменний одяг, чинив фізичний супротив, на неодноразові попередження припинити правопорушення не реагував. Таким чином, дії ОСОБА_1 щодо непокори законній вимозі поліцейських охоплюються диспозицією передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення.

Тому, апеляційний суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, не суперечать змісту протоколу, а тому жодних підстав уважати, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за непокору законним вимогам поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, немає.

Зібрані у справі докази досліджені судом першої інстанції відповідно до вимог КУпАП на предмет належності, допустимості, достовірності та у своїй сукупності є достатніми для визнання доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги визнаються такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею першої інстанції, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким дана правильна оцінка у постанові; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника.

Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

-7-

На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана захисником-адвокатом Олексиком І. І. апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження, без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлено, а не з`явившись на апеляційний розгляд справи сторона захисту позбавила себе можливості у наданні доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи .

Керуючись ст. 294 КпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Олексика І. І. залишити без задоволення, а постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 26.09.2023 щодо ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя