П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2024 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю: секретаря - Килинчук Л.Л.,

захисника - Ковальової Т.П. (в режимі відеоконференції),

особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1 ,

потерпілого - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Сомкамськ Пермської області, РФ, громадянина України, працює слюсарем КВП філії «ВГМК» АТ «ОГХК», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому згідно ст.268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 020455 від 06.10.2023, 06.10.2023, о 14 год. 35 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford C-Мax з д/н НОМЕР_1 , в гаражному кооперативі № 1, який розташований по вул.Молодіжна в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю PEUGEOT PARTNER д/н НОМЕР_2 , який рухався по рівнозначній дорозі з правого боку та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані по ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 06.10.2023 на належному йому автомобілі виїжджав з гаражного кооперативу №1, доїхав до перехрестя рівнозначних доріг, де з лівої сторони розташовані прибудова та дерево, які обмежували оглядовість. Коли виїжджав на дорогу, то дивився вправо, а водій автомобілю «Пежо» їхав зліва від нього понад гаражами та вказаною прибудовою та не бачив його. Він автомобіль «Пежо» також не бачив, бо той виїхав із-за гаражів. Коли доїхав до перехрестя, подивився вправо, перешкод не було, тому став повертати вліво, а водій «Пежо» вже був перед ним, тому не встиг зреагувати. В п.16.11 ПДР України вказано як слід діяти у разі руху на головній та другорядній дорогах, рух на рівнозначних дорогах регламентовано п.16.12, це його випадок, бо там немає пріоритету, дороги рівнозначні. Вважає, що його вини в даному ДТП немає, бо в нього була перевага в русі, водій автомобілю «Пежо» повинен був його пропустити, бо згідно п.16.12 ПДР на рівнозначних перехрестях перевага в русі надається транспортному засобу, який рухається з правої сторони, а він і рухався саме з правої сторони. Просить провадження закрити, оскільки дороги були рівнозначні, правил дорожнього руху він не порушував, по ПДР водій «Пежо» повинен був його пропустити, він наближався до нього зліва.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 06.10.2023, в період часу з 12:00 до 12:40 год., був в гаражі гаражного кооперативу № 1. Виїхав зі свого ряду на автомобілі «PEUGEOT PARTNER» д/н НОМЕР_2 , повернув праворуч, за метрів 20 було перехрестя. Дороги в гаражному кооперативі нерівнозначні. Їхав прямо, дивився прямо, і коли проїжджав перехрестя, то побачив що справа їде автомобіль. Звернув руль вліво, хотів уникнути зіткнення, але водій іншого автомобіля в його сторону не дивився, їхав як їхав, зрізав кут, після чого сталось ДТП. Внаслідок ДТП його автомобіль отримав пошкодження передніх та задніх дверей з правої сторони, арки заднього колеса та порогу. Вважає, що дотримався правил дорожнього руху, винуватий водій «Ford C-Max», тому що на перехресті треба було брати якомога правіше. Сам їхав по середині дороги та не міг бачити водія «Ford C-Max» через кущі та гараж. Водій «Ford C-Max» знаходився від нього з правої сторони і дивився він вправо, на нього не дивився, та не бачив його взагалі, ніхто не гальмував. Знаки пріоритету на перехресті цих доріг відсутні.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 06.10.2023 патрулював місто в складі СРПП, надійшло повідомлення про ДТП по вул.Промислова. Виїздом на місце було встановлено, що водій автомобіля «Форд» на нерегульованому перехресті, не надав перевагу у русі автомобілю «Пежо», в результаті чого сталось ДТП. Водієм ОСОБА_1 було порушено п.16.11 ПДР, тому відносно нього склав протокол. Вважає, що в даній ситуації п.16.12 ПДР не підходить, дороги були рівнозначні, але ОСОБА_4 здійснював поворот ліворуч, а ОСОБА_5 їхав прямо, тому ОСОБА_4 повинен був надати перевагу у русі Решедьку Ю. При складені протоколу керувався тим, що автомобіль, який їде ліворуч повинен дати перевагу у русі автомобілю, який їде прямо, тому вказав, що порушено п.16.11 ПДР, оскільки дороги рівнозначні. На його думку, дороги рівнозначні, можливо переплутав пункт в протоколі, а можливо ні.

Відповідно до схеми місця ДТП від 06.10.2023 (а.с.4), встановлено місце ДТП та механічні пошкодження, які отримали автомобілі - на автомобілі «PEUGEOT PARTNER» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 та яким керував ОСОБА_2 , пошкодження у виді подряпини передніх правих дітей, подряпини задніх правих дверей та вм`ятини на обох, пошкодження задньої лівої шини у вигляді зривання з диску, на автомобілі «FORD C-Max», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , маються подряпини переднього бамперу та невеликі вм`ятини.

Відповідно до висновку експерта № 18-24 від 11.04.2024 (а.с.82-90), у даній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля «Ford C-Max» ОСОБА_1 для забезпечення безпеки дорожнього руху, необхідно було діяти відповідно до вимог п.п.10.1, 10.4, 10.5, 12.3 Правил дорожнього руху. Водію «Peugeot Partner» ОСОБА_2 у даній даній дорожньо-транспортній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху, необхідно було діяти відповідно до вимог п.16.12 Правил дорожнього руху.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Вимогами ст.252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011, заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015, заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013, заява №12167/04).

Окрім того, як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» (заява № 36673/04, рішення від 30 травня 2013 року) та «Карелін проти Pocії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість заперечує, мотивуючи тим, що водій «Peugeot Partner» ОСОБА_2 , у даній дорожній обстановці, повинен був його пропустити оскільки на рівнозначних перехрестях перевага в русі надається транспортному засобу, який рухається з правої сторони, а він рухався саме з правої сторони.

Рух на нерегульованих перехрестях регулюється п.п.16.11, 16.12 ПДР України.

Так, згідно з п.16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до п.16.12 ПДР України, на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Таким чином, в дорожній обстановці, що склалася, водій «Peugeot Partner» ОСОБА_2 , на нерегульовану перехресті рівнозначних доріг, задля забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.16.12 ПДР України, тобто пропустити автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 , однак цього не зробив.

При цьому водій ОСОБА_1 також допустив порушення вимог п.п.10.1, 10.4, 10.5, 12.3 ПДР України оскільки при здійсненні повороту не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, однак порушення вищевказаних норм, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, в межах якого суд здійснює даний судовий розгляд, ОСОБА_1 не інкримінується, а порушення вимог п.16.11 ПДР України, як вказано у протоколі, в діях ОСОБА_1 не вбачається, що дає суду підстави для висновку, що в межах складеного протоколу, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, тому, хоча на момент розгляду справи, строки, передбачені ст.38 КУпАП скінчилися, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.40-1, п.1 ч.1 ст.247, ст.284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова