Справа № 487/7502/24 Головуючий у першій інстанції Сухаревич З.М.
Провадження № 33/812/585/24 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю ОСОБА_1 , його захисника Бондар Ю.О., представника потерпілої Прилука Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП; провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 415191 від 11 червня 2024 року, 10 червня 2024 року о 18 годині 05 хвилин в м. Миколаїв по вулиці Пушкінська, буд. 66 А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою та під час руху транспортним засобом заднім ходом, скоїв наїзд на транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого перебував поза транспортного засобу, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.3 б, 10.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, матеріалам та фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що розглядаючи цю справу, судом першої інстанції була порушена стаття 1 КУпАП, якою визначені завдання цього Кодексу. Так, суд мав лише докази, що свідчили про перебування автомобіля «Volkswagen» під його керуванням саме з 18.39 до 18.40 за адресою м. Миколаїв, вул. Пушкінська, 66а, що підтверджується наданою на запит суду відповіддю «Ідеальне таксі 994» від 26 вересня 2024 року, відповідно до якої у ОСОБА_1 було замовлення на 10 червня 2024 року на 18.40 год., за цією адресою, а також скріншотами хронології з облікового запису Google та з журналу дзвінків мобільного телефону ОСОБА_1 , при цьому жодних доказів скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобілем «Volkswagen» під його керуванням доведено не було.

Зазначає, що, згідно з поясненнями потерпілої та показами свідків, вони не бачили сам момент зіткнення його автомобіля з автомобілем потерпілої. Потерпіла та свідки засвідчили у суді, що дорожньо-транспортна пригода була скоєна приблизно о 18.00-18.10, що не співпадає з часом перебування на місці пригоди автомобіля «Volkswagen» під його керуванням.

Надана представником потерпілої відповідь ПрАТ «ВФ Україна» не є підставою вважати, що саме автомобіль «Volkswagen» під його керуванням причетний до дорожньо-транспортної пригоди.

Апелянт зазначає, що з незрозумілих підстав суд зазначив у постанові, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили інформацію про те, що у двір заїжджало таксі з херсонськими номерами, адже на судовому засіданні всі свідки засвідчили, що бачили сірий автомобіль «Volkswagen», але не бачили ні державний номерний знак та приналежність до регіону реєстрації автомобіля, а також приналежність до будь якої служби таксі.

Вказує, що суд не прийняв до уваги надані ним фотографії автомобілів, схожих за маркою, кольором та державним номерним знаком і які ймовірно могли б перебувати на місці події і які могли б бачити свідки.

На думку апелянта, суд не прийняв до уваги жодного доказу, а обмежився лише формальним посиланням на загальні обставини, не надавши їм належної юридичної оцінки.

Апелянт посилається на не співпадіння в часі перебування автомобіля під його керуванням та часом скоєння ДТП.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов такого.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до пункту 2.3 б ПДР водій механічного транспортного засобу зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.9 ПДР передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 415191, який складений 11 червня 2024 року о 12 годині 38 хвилин, 10 червня 2024 року о 18 годині 05 хвилин в м. Миколаїв по вулиці Пушкінська, буд. 66 А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою та під час руху транспортним засобом заднім ходом, скоїв наїзд на транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого перебував поза транспортного засобу, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.3 б, 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Вказаний протокол складений за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395.

Обставини, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 415191 підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , які додані до протоколу про адміністративні правопорушення, а також показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були допитані у судовому засіданні суду першої інстанції.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 10 червня 2024 року приблизно о 18.30 годині він перебував на своєму автомобілі «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Миколаїв, вул. Пушкінська, 66 а за проханням знайомих відвести чоловіка додому в інший район міста. Під час паркування у дворі йому зателефонувала донька, яка плакала, і повідомила, що загубила ключі від квартири. Він відразу рушив з цього двору. Під час маневрування у дворі за вказаною адресою, він не відчув будь якого контакту з іншим автомобілем. Після чого він поїхав додому і разом з цим зателефонував знайомим і повідомив, що не зможе виконати їх прохання. Наступного дня зранку знайомі повідомили його в «смс», що вчора у дворі, де він очікував чоловіка, трапилася ДТП, нібито за участю його автомобіля. Він відразу зателефонував на номер, який йому залишили, і домовився з ОСОБА_5 про зустріч. При зустрічі остання повідомила, що його автомобіль під час виконання маневру скоїв наїзд задньою частиною (фаркопом) в передній бампер її автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , а саме в номерний знак. В свою чергу він повідомив, що будь якого контакту з іншим автомобілем він не відчував, коли виїжджав з двору. ОСОБА_6 повідомила, що бачила все особисто, викликала поліцію і будуть оформлені матеріали ДТП. Під час подальшої розмови він погодився відшкодувати пошкодження номерного знаку та рамки до нього, але своєї провини не визнав та і не заперечував цього. На що ОСОБА_7 в грубій формі повідомила, що хоче його наказати і отримати з нього чималі гроші. В доказ цієї співбесіди має аудіозапис всієї розмови. Також додав, що на його автомобілі відсутні будь які пошкодження (а.с.4).

Із письмових пояснень ОСОБА_4 вбачається, що 10 червня 2024 року о 18.05-18.07 годині вона почула, що заробила сигналізація від удару, виглянувши на балкон, вона побачила, що «Volkswagen Polo» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , ударив її припаркований автомобіль та почав уїжджати. Вона звернулася до нього, що він записаний на камері та нехай не втікає, на її прохання зупинитися, він проігнорував та втік. Після цього вона вийшла на вулицю та побачила, що на її автомобілі відпав передній номерний знак та є незначні пошкодження (а.с. 5).

У судовому засіданні суду першої інстанції були допитані також свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, свідок ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) пояснив, що 10 червня 2024 року приблизно після 18:00 години він спускався по сходах на вулицю і почув, що спрацювала автомобільна сигналізація. Він подивився у вікно і побачив від`їжджаючий сірий Volkswagen від автомобіля ОСОБА_4 . Він хотів її повідомити, але потім почув її крик і пішов на вулицю. В цей час у дворі були інші сусіди.

Свідок ОСОБА_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) пояснив, що на початку червня 2024 року, точної дати не пам`ятає, після 18:00 години, але до 19:00 години він з дитиною був дворі будинку АДРЕСА_4 і бачив, як під`їхав сірий Volkswagen, зупинився на повороті у двір, спитав де перший під`їзд, дівчата йому показали. Він заїхав, почав паркуватись, рухаючись заднім ходом. Потім він почув звук удару і спрацювала сигналізація на автомобілі ОСОБА_4 . Номерний знак автомобіля таксі марки Volkswagen сірого кольору він не бачив.

Як убачається зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка була складена на місці пригоди та є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, вона містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, на який здійснений наїзд, координати його розміщення відносно елементів проїзної частини, місце наїзду, пошкодження, які отримав автомобіль Mitsubishi Lancer внаслідок ДТП, та інше) (а.с.3).

У матеріалах справи є копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 415194 від 11 червня 2024 року, з якого вбачається, що 10 червня 2024 року о 18 годині 5 хвилин по вул. Пушкінська, 66 А у м. Миколаєві водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв наїзд на транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , та поїхав з місця ДТП.

Із відповіді «Ідеальне таксі 994» вбачається, що 10 червня 2024 року о 18.40 годині водій ОСОБА_1 мав попереднє замовлення за адресою: вул. Пушкінська, 66-а (автомобіль Фольсфаген поло, НОМЕР_1 ). Приблизно за 2-3 хвилини до вказаного часу водій повідомив, що не може виконати замовлення (а.с. 55).

А також із довідкової інформації про надані послуги ПрАТ «ВФ Україна» вбачається, що 10 червня 2024 року о 18.45 годині абонент ОСОБА_4 здійснювала вихідний дзвінок на номер «102» (а.с. 57-58).

Із скриншоту облікового запису Google ОСОБА_1 щодо хронології його руху 10 червня 2024 року вбачається, що 10 червня 2024 року з 18:20 по 18:38 він перебував за кермом, з 18:38 по 18:39 він перебував на вул. Пушкінська, 66, з 18:39 по 18:55 - за кермом 0 м 17 хвилин, що свідчить про те, що таксометр у цей час не був увімкнений (а.с.26-35).

Вказані вище докази об`єктивно узгоджуються між собою та в цілому підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, є належними та допустимими, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

А тому висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими доказами і є обґрунтованим.

Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 415191, схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а також покази свідків, наданих у суді першої інстанції, відповіді «Ідеальне таксі 994», довідки ПрАТ «ВФ Україна», свідчить про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності у апеляційного суду відсутні.

Посилання захисниці на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 вересня 2024 року у справі 487/7503/24, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, по даній справі, оскільки, закриваючи провадження у справі 487/7503/24, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не знав, що став учасником ДТП, відсутні докази того, що ОСОБА_1 мав на меті приховати факт ДТП, а тому у нього був відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

Твердження захисниці про відсутність доказів заподіяння шкоди автомобілю потерпілої, спростовуються схемою ДТП, в якій зафіксовано пошкодження автомобіля Mitsubishi Lancer, який належить потерпілій, у вигляді «відірваний номерний знак переднього бамперу».

Доводи апеляційної скарги що, згідно з поясненнями потерпілої та показами свідків, вони не бачили сам момент зіткнення його автомобіля з автомобілем потерпілої та засвідчили у суді, що ДТП була скоєна приблизно о 18.00 -18.10, що не співпадає з часом перебування на місці пригоди автомобіля «Volkswagen» під його керуванням, не можуть бути достатніми для скасування оскаржуваної постанови враховуючи наступне.

Час вчинення ДТП 18:05, який зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 415191, було встановлено працівниками поліції зі слів потерпілої ОСОБА_4 , яка повідомила про вчинення ДТП.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції потерпіла пояснила, що ДТП сталося після 18 години, коли виключили світло. Час вчинення ДТП, який зазначено в протоколі може не відповідати дійсності, оскільки вона орієнтувалась на вимикання світла, і поки з`ясовувала обставини події не слідкувала за часом, а тому вважала що ДТП вчинено о 18-05 год. Зробивши запит щодо своїх дзвінків, вона дізналася, що дзвонила на спецлінію о 18-45 год.

Пояснення потерпілої підтверджуються відповіддю ПрАТ «ВФ Україна» (а.с. 56-58).

Крім того, пояснення потерпілої узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 також підтвердив, що перебував у дворі за вказаним адресом о 18:38.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

ОСОБА_1 , реалізувавши своє право керувати транспортним засобом, погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого статтею 124 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт скоєння ОСОБА_1 ДТП, внаслідок чого автомобіль потерпілої отримав механічні пошкодження, який підтверджений. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності та спростовується матеріалами справи.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації чи їх неналежності, апелянтами не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції, як того просять апелянти, відсутні.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський