Номер провадження: 33/813/2882/24
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельниченко Вікторія Володимирівна на постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 05 листопада 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 05 листопада 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 , орган що видав 5103 23 серпня 2022 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Як зазначено в постанові суду16 вересня 2024 року о 08 годині 55 хвилин у м. Одесі по вул. Бугаївська, 1, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_2 , не маючи відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, вчинивши правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом відносно ОСОБА_3 працівниками полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції складено протокол серії ЕПР1 №130302 від 16 вересня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Мельниченко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, постановити нову, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_4 є громадянином Республіки Молдова, згідно посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 від 23.08.2022 року до 19.08.2032 року, останній перебуває на території України на законних підставах, користується всіма правами громадян України. Під час зупинки 16.09.2024 року ОСОБА_2 пред`явив співробітникам поліції наявні у нього документи, а саме посвідчення водія з правом на керування транспортними засобами категорії А, В, L, видане в Німеччині і яке чинне. Тобто ОСОБА_2 на вимогу співробітників поліції надав документ на право управління наявним у нього транспортним засобом легковим автомобілем, яке належить до категорії В. Вказаний документ повністю підтверджує право ОСОБА_3 керувати наявним у нього транспортним засобом, у зв`язку з чим відсутня об`єктивна сторона вище вказаного адміністративного правопорушення. Також в скарзі звертається увага суду на те, що згідно відео з боді-камер співробітника патрульної поліції на 08:56:32 хв., при перевірці документів і складанні протоколу про адміністративне правопорушення, співробітник поліції повідомляє ОСОБА_3 про те, що йому в період військового стану не потрібно міняти водійське посвідчення видане в Німеччині, на водійське посвідчення національного зразка і те, що відносно нього раніше був складений протокол за ч. 1 ст. 126 КУпАП, є незаконним, однак він в цьому розбиратись не буде, нехай суд приймає рішення. Наголошується, що в подальшому стороною захисту оскаржувались дії співробітників патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак відповіді наразі отримано не було.

У удове засідання ОСОБА_2 та його захисник Мельниченко В.В. не з`явилися. Адвокат Мельниченко В.В. подала до суду заяву про відкладення розгляду, у зв`язку з хворобою, просила наступний розгляд проводити в режимі відео-конференції та за участі ОСОБА_5 .

Доказів наявності підстав, зазначених у заяві, захисник суду не подав. За цих обставин, справу розглянуто без їх участі, та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Частина 6 ст. 294 КУпАП передбачає, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим у розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України. Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, не дотримався.

Як на доказ винуватості ОСОБА_3 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№130302 від 16.09.2024 року, довідку Національної поліції про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, довідку Національної поліції про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, постанову серії ЕНА № 2613707 від 16 липня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., відеозапис з портативного відеореєстратора № 473674 та № 471445.

З таким висновком суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодитися не може виходячи з наступного.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №130302 від 16.09.2024 вбачається, що 16.09.2024 року о 08 годині 55 хвилин у м. Одесі по вул. Бугаївська, 1, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_2 , не маючи відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, вчинивши правопорушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. За даним фактом відносно ОСОБА_3 працівниками патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції складено протокол серії ЕПР1 №130302 від 16 вересня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Санкція частини 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно з абз. 5 п. 30 Положення посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

Разом з тим, підпунктом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022р. №184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» (далі - Постанова №184) встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану строк дії посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, у разі його закінчення у період дії воєнного стану, продовжується на рік і після цього підлягає заміні. Заміна такого посвідчення проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_4 , є громадянином Республіки Молдова, має посвідку на постійне проживання, яку отримав 23.08.2022 року за №900075523. Керування транспортними засобами він здійснював на підставі міжнародного водійського посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 01.06.2023 року, та яке має строк до 31.05.2038 року.

При зупинці інспектором поліції ОСОБА_2 пред`явив міжнародне водійське посвідчення № НОМЕР_3 , видане 01.06.2023р.

Відповідно до абз. 1 пункту 30 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993р. №340 (далі - Положення), особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовано літерами латинського алфавіту.

Міжнародне водійське посвідчення № G090R433521 від 01.06.2023р. відповідає вимогам Додатку №3 постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2020р. №844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» та є дійсним до 31.08.2032 року.

Таким чином, посвідчення № НОМЕР_3 від 01.06.2023р. є чинним, а тому станом на день складання протоколу ОСОБА_2 мав право на керування транспортним засобом , тобто у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження факту здійснення ОСОБА_6 правопорушення відповідними належними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також, необхідно зазначити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щодо особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Отже, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

На підставі вище встановлених обставин, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівниками патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_3 порушенні вимоги КУпАП та Постанови №184, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття помилкового судового рішення.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельниченко Вікторія Володимирівна задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 05 листопада 2024 року, щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов