Справа № 484/4991/24
Провадження № 33/812/589/24
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Носіковим І.М.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Цехотської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Цехотської Тетяни Володимирівни на постанову, яку ухвалив суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Паньков Д.А. у приміщенні цього ж суду 21 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №840182 від 03 вересня 2024 р. водій ОСОБА_1 03 вересня 2024 р. о 22 год. 50 хв. у с. Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області по вул. Чкалова, 1 керував транспортним засобом - мопедом Fada Nimbus, б/н, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння кінцівок рук, почервоніння очей. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та від медичного огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

В судовому засіданні в суді першої інстанції захисник ОСОБА_1 , адвокат Цехотська Т.В., просила суд закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог законодавства, зокрема: в ньому не вказано рік складання протоколу, а також відсутні дані засобу відеофіксації. Крім того, працівниками поліції неправильно вказано марку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не надано письмових доказів того, що вказаний в протоколі транспортний засіб є мопедом, а не електроскутером, який не належить до категорії механічного транспортного засобу і, відповідно, ОСОБА_1 не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Також наголошувала на тому, що додані до протоколу відеозаписи не є безперервними, а тому не є допустимим доказом. Крім того ОСОБА_1 не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення та у працівників поліції взагалі були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 листопада 2024 р. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Цехотська Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозаписи містять відеофайли, які не є цілісними та безперервними, і не відтворюють всі обставини події, яка трапилась 03 вересня 2024 р. о 22:34 год. в с. Кам`яний Міст по вул. Чкалова, біля будинку 1. Більш того, не всі відеозаписи містять зображення осіб та події, між якими здійснюється спілкування, а тому не надають можливість, зокрема, конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у встановлені обставин події та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а тому у даному випадку є неналежними та недопустимими доказами і викликають сумніви у своїй достовірності. Крім того, захисник зазначає, що при перегляді відеофайлів, долучених працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 не вбачається ознак алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння кінцівок рук та почервоніння очей. Також, при перегляді зазначених відеофайлів не вбачається, що водій ОСОБА_1 здійснює рух транспортним засобом у населеному пункті с. Кам`яний Міст по вул. Чкалова, 1. При цьому патрульний не повідомив ОСОБА_1 про наявність в останнього конкретних ознак алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що свідчило б про наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння. Більше того, з відеозапису вбачається, що після зупинення транспортного засобу працівник поліції взагалі не повідомив ОСОБА_1 про виявлені у нього будь-які ознаки сп`яніння, а звинуватив його в тому, що він керує транспортним засобом без шолому та не має права перевозити ще двох осіб окрім себе, що в свою чергу спростовується характеристиками та порядком експлуатації даного транспортного засобу, про які поліцейському доводив ОСОБА_1 , і тільки після цього працівник поліції звинуватив останнього, що він керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Адвокат вважає, що зазначення працівниками поліції у протоколі та направленні ознаки алкогольного сп`яніння само по собі не свідчить про їх наявність у особи. До того ж, протокол в присутності ОСОБА_1 не складався та йому не вручався. Також, на відеозапису не зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер», оскільки працівниками поліції було проігноровано його прохання надати сертифікат відповідності даного пристрою. Отже, наявними відеоматеріалами не доведено, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння. Крім того, з наявного у справі відеозапису вбачається, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, у медичному закладі або його право відмовитися від проходження вказаного огляду та наслідки цього. Отже, поліцейський як суб`єкт правозастосування склав протокол стосовно ОСОБА_1 , проте самостійно не встановив та не переконався, що останній дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в присутності ОСОБА_1 не складався, більш того такий акт не має доказового значення, оскільки відповідно до п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Цехотської Т.В., яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Процедура направлення водіїв на огляд щодо встановлення стану сп`яніння і проведення такого огляду врегульовані окрім положень статті 266 КУпАП також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядок), та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №840182 від 03 вересня 2024 р., із якого вбачається, що водій ОСОБА_1 03 вересня 2024 р. о 22 год. 50 хв. с. Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області, по вул. Чкалова, 1, керував транспортним засобом - мопедом Fada Nimbus, б/н, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння кінцівок рук, почервоніння очей. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та від медичного огляду у закладі охорони здоров`я відмовився. Від підпису у протоколі та від отримання його копії ОСОБА_1 відмовився, про що поліцейським зроблена відповідна відмітка;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції від 03 вересня 2024 р., у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, почервоніння очей;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що водій відмовився від такого огляду;

- змістом відеозаписів з місця події з відеореєстратора патрульного автомобілю та нагрудного реєстратора працівника поліції, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і якими зафіксовані усі викладені в протоколі серії ААД №840182 від 03 вересня 2024 р. обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, на ньому зафіксовано як поліцейські, які рухалися у патрульному автомобілі, зупинили транспортний засіб мопедом Fada Nimbus без номерних знаків під керуванням ОСОБА_1 , в якому також перебувало двоє пасажирів. На іншому відеофайлі зафіксовано, що спочатку ОСОБА_1 було працівником поліції роз`яснено, що він їхав без шолому, а також, що його транспортний засіб не передбачає перевезення 2 пасажирів. Після чого поліцейськими неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, на що останній відмовився. Також, працівником поліції було роз`яснено водію його права та повідомлено, що відносно нього буде складено протокол саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Від ознайомлення зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та підпису в ньому водій відмовився.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейськими на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суддя першої інстанції дійшов висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дійсно керував транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №840182, та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Апеляційний суд також не приймає аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо посилань апелянта на неналежність як доказу долучених до справи відеозапису на нагрудну камеру поліцейського через те, що запис не є безперервним та неналежним як доказ.

Так, долучені до протоколу відеозаписи відображають перебіг подій щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , вимог поліцейського до водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмову водія від такого огляду 03 вересня 2024 р., тобто містить достовірні відомості про дії водія ОСОБА_1 та працівників поліції на момент та після зупинки транспортного засобу, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи, цей відеозапис є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП та містить інформацію, що є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також слід зауважити, що фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, а сам відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом у справі.

Стосовно доводу апелянта про непідтвердженні наявними у справі відеозаписами ознак сп`яніння у ОСОБА_1 апеляційний суд зазначає, згідно із пунктом 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

За такого Інструкція покладає саме на працівників поліції обов`язок виявлення та встановлення ознак алкогольного сп`яніння та не передбачає для цього спеціальної процедури або застосування будь-яких спеціальних досліджень, тобто виявлення ознак сп`яніння поліцейським відбувається за зовнішнім виглядом і поведінкою водія. Тому зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 - різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння кінцівок рук, почервоніння очей, відповідає наведеним положенням нормативних актів, а також пункту 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Щодо не зазначення поліцейським року складання протоколу, то апеляційний суд зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що не кожен дефект певного адміністративного акта робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, правовий пуризм на відміну від обставин істотного та непереборного характеру завжди призводить до порушення принципу правової визначеності.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 826/11106/17, від 28 жовтня 2018 року у справі № 826/14749/16, від 25 березня 2020 року у справі № 805/4508/16-а, від 31 березня 2021 року у справі № 620/2520/20.

Відсутність у даті складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №840182 року не є суттєвим і тому не впливає на законність цього протоколу, оскільки дата вчинення правопорушення визначена при описи суті правопорушення, яке вчинено ОСОБА_1 , та збігається із датою, зазначеною у відеозаписах, долучених до протоколу.

Щодо помилкового, як вважає захисник, зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення місця зупинки транспортного засобу, то такі доводи підтверджень у матеріалах справи не мають.

Стосовно відсутності, як вважає апелянт, законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , то апеляційний суд виходить з того, що законність дій поліцейським, а саме підстави зупинки транспортного засобу не входить до предмету доказування в цьому провадженні щодо притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КуПАП, а доказів звернення ОСОБА_1 зі скаргами на відповідні дії поліцейських щодо його зупинки 03 вересня 2024 року та визнання таких дій незаконними у встановленому законом порядку суду не надано. До того ж, у будь-якому разі причина зупинки транспортного засобу не виключає обов`язок водія пройти огляд на вимогу поліцейського на стан алкогольного сп`яніння та не скасовує такий обов`язок.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки через те, що працівники поліції не пред`явили на його вимогу сертифікат відповідності пристрою Драгер, не підтверджується долученим до протоколу відеозаписом, а пояснень поліцейським він не надавав.

Крім того, з наявного у справі відеозапису вбачається, що поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме, що такий огляд проводиться на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер або у медичному закладі, та про наслідки відмови від огляду складання протоколу за статтею 130 КУпАП, то заперечення таких обставин апелянтом відхиляється.

Суд також відхиляє посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення не складався у присутності ОСОБА_1 . Так, згідно досліджених відеозаписів ОСОБА_1 категорично відмовився знайомитися із протоколом про адміністративне правопорушення та його підписувати. Тоді як обов`язкова фіксація процесу складання протоколу за допомогою відеозаписувальної техніки не передбачена.

З урахуванням викладеного суддя суду першої інстанції обґрунтовано зробив висновок про доведеність факту відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто про вчинення ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Цехотської Тетяни Володимирівни залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна