Справа № 136/2006/24
провадження №3/136/750/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., за участі секретаря судового засідання Белінської С.І., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника-адвоката Молявчик О.В., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої Чорної О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, матеріали, які надійшли від заступника начальника Відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, пенсіонера, інвалід ІІ групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягався до адміністративної відповідальності,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2024 близько 12:00 год., по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювався в її бік нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що дійсно вони із ОСОБА_2 являються колишнім подружжям, між якими тривалий час мають місце непорозуміння, вони мають у спільній частковій власності нерухоме майно у вигляді житлового будинку, що був надбаний у період шлюбу та поділений між ними, тоді як подвір`я не має визначених меж співвласників. 17.10.2024 о 12:00 год., по АДРЕСА_2 , мала місце сварка із колишньою дружиною ОСОБА_2 щодо її неправомірних дій внаслідок знищення нею посаджених його батьком фруктових насаджень дерев вишень, в ході якого між ними виникла словесна перепалка у вигляді нецензурної лайки, яка мала дзеркальний характер, фізичної сили він до ОСОБА_2 не застосовував. Просив провадження у справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Захисник ОСОБА_3 вказав, що зібрані у справі докази не підтверджують наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. А отримані психологічні травми внаслідок проходження військової служби та прив`язаність до посаджених його батьком дерев, супроводжувалась виявленими ОСОБА_1 емоціями під час сварки, без погроз та протиправних дій, тому просив провадження у справі закрити, а у випадку доведення вини обмежитись зауваженням.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні просила суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за фактом вчинення відносно неї домашнього насильства, суду повідомила, що дійсно вони із ОСОБА_1 є колишнім подружжям, кожен із них є власником частки житлового будинку, що був об`єктом спільної сумісної власності їх як подружжя, земельна ділянка біля будинку не поділена. Вона, ОСОБА_2 , значний час не проживає у належній їй частці нерухомого майна, оскільки зі сторони ОСОБА_1 постійно здійснюється психологічний тиск в її сторону, що унеможливлює таке проживання, при цьому на даний час вона перебуває на заробітках за межами країни, а у будинку проживає особа, що винаймає житло, а вона час від часу туди навідується. При цьому, кожна їх зустріч відбувається із застосуванням зі сторони ОСОБА_1 психологічного тиску відносно неї, де б це не відбувалось - біля будинку чи в громадському місці. Так, 17.10.2024 десь в обідню пору доби вона прийшла до будинку, по АДРЕСА_2 , що їй належить, де зустріла ОСОБА_1 . У подальшому він почав її обзивати нецензурною лайкою, а саме: «моральна урода, заріжу», плювався в її сторону, приводу для цього не було, оскільки питання щодо плодових насаджень зрізаних біля її частини житлового будинку було предметом сварок ще на початку вересня 2024 року, коли він також її ображав та висловлювався нецензурною лайкою, тоді до поліції вона не зверталась. Оскільки їй відомий темперамент ОСОБА_1 , від нього можна очікувати будь-що, він постійно їй погрожує, тому маючи реальні підстави побоюватись цього разу, злякана, вскочила до будинку та викликала працівників поліції, а ОСОБА_1 покинув належну їй територію. Також повідомила, що дійсно за наслідками подій які мали місце 17.10.2024 було складено матеріали стосовно неї за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за наслідками розгляду справи було постановлено судове рішення, яким провадження у справі закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП в її діях, яке набрало законної сили, окрім цього працівниками поліції було видано терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_1 , який їй вручено, отож були реальні побоювання щодо продовження вчинення останнім домашнього насильства.

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_4 просила притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, свою позицію аргументувала в письмовому поясненні, що надала до суду, мотивуючи тим, що подія, яка мала місце 17.10.2024 по АДРЕСА_2 , була саме домашнім насильством, вона не є конфліктом чи сваркою, потерпіла сприймала образи, погрози зі сторони ОСОБА_1 саме як з боку кривдника реально, боїться ходити до свого будинку, що має наслідком у формі постійного страху за її життя та здоров`я. Звернення потерпілої до ОСОБА_1 та намагання змінити його поведінку чи вплинути на неї у будь-який спосіб, позитивних результатів не дали, ні вона ні діти не спілкуються із ОСОБА_1 саме з причин здійснення на них психологічного тиску. Ураховуючи те, що залишаються ризики, що ОСОБА_1 продовжуватиме вчиняти протиправні дії відносно потерпілої, шкодити її здоров`ю, тому просила визнати його винним у вчиненні саме домашнього насильства по відношенню до потерпілої.

Суд, вислухавши пояснення учасників провадження, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив, що на підтвердження вини ОСОБА_1 особою, що склала матеріали надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №151246, у якому викладено суть правопорушення, про що зазначено вище; письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Судом встановлено та учасниками провадження не заперечувалось, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, на що вказує свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.42), мають у спільній частковій власності нерухоме майно у вигляді по частці житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , в підтвердження чого ОСОБА_1 надано Витяг з Державного реєстру речових прав.

У ході розгляду справи особою, яка притягується до відповідальності та потерпілою було надано до суду в якості доказів електронні носії у вигляді звукозапису та відповідно відеозапису подій, які мали місце саме 17.10.2024.

Вказані електронні докази були предметом безпосереднього дослідження судом у судовому засіданні, в розумінні приписів ст.251 КУпАП, відповідають вимогам щодо доказів, на яких відображено та відтворено, як біля вхідних дверей в будинок, що належить потерпілій, оскільки така обставина визнавалась учасниками, чути голос ОСОБА_1 зокрема внятно фрази: «моральна урода, буде тебе різати до смерті, що ти знімає? що ти знімає? дітей покалічила до смерті». Із відтвореного відеозапису встановлено, що ОСОБА_2 стоїть біля вхідних дверей будинку, що відчинені, вона злякана, у цей час ОСОБА_1 повторює зазначені вище вислови.

Потерпілою додано до справи терміновий заборонний припис складений відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із скоєнням домашнього насильства 17.10.2024 о 12:00 годині по АДРЕСА_3 , по факту коли гр. ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру та висловлювався нецензурною лайкою стосовно постраждалої особи ОСОБА_2 .

Окрім цього, потерпілою надано до суду в якості доказів скріни переписки свідка ОСОБА_5 із спільним сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За клопотанням особи, яка притягується до відповідальності було допитано свідка ОСОБА_5 , яка суду повідомила, що приходиться дружиною ОСОБА_1 , з яким проживає більше 15 років. Так, 17.10.2024 вона перебувала із чоловіком вдома, проводжала його у справах в центр міста Липовець, коли до подвір`я прийшла колишня дружина ОСОБА_2 , між ними зав`язалась розмова на підвищених тонах, в ході якої чоловік назвав її «моральною уродкою», його вислів пов`язаний був із діями, які остання вчинила щодо зрізання дерев, які посадили його батьки. При цьому, кожен із них висловлювався, можливо плювались, однак ОСОБА_1 фізичної сили не застосовував до ОСОБА_2 .

У статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне в об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Норма статті 173-2 КУпАП є банкетною, отож відсилає до інших правових норм.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень можуть бути зокрема деліктоздатні фізичні особи, які вчинили певні правопорушення.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

У судовому засіданні потерпіла зазначила, що уникає будь-яких зустрічей із ОСОБА_1 , а якщо вони мають місце, то у неї викликають побоювання за свою безпеку, оскільки останній її постійно при нагоді принижує, що мало місце й 17.10.2024.

Підстави вважати суду, що існувала безпосередня загроза життю чи здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 17.10.2024, є терміновий заборонний припис складений працівником поліції стосовно ОСОБА_1 строком на три доби з 17.10.2024 по 19.10.2024, у зв`язку із скоєнням домашнього насильства 17.10.2024 о 12:00 годині по АДРЕСА_3 , по факту коли гр. ОСОБА_1 психологічного характеру, який висловлювався нецензурною лайкою стосовно постраждалої особи ОСОБА_2 .

Очевидним є факт вчинення діянь психологічного характеру, зокрема погрози, образи зі сторони ОСОБА_1 в сторону ОСОБА_2 , що мають відображення на електронних доказах, обставини на яких відтворені є аналогічні, а стан в якому перебуває потерпіла, дає суду підстави стверджувати, що ОСОБА_1 цілеспрямовано та навмисно спричиняється потерпілій емоційну невпевненість, коли завдається шкода психічному здоров`ю рпотерпілої.

Суд приймає до уваги в якості доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №151246 від 17.10.2024, оскільки у сукупності із зазначеними вище судом доказами, яким суд вже надав оцінку, він є належним та відповідає приписам ст.251 КУпАП.

При цьому, пояснення свідка ОСОБА_5 , яка приходиться дружиною особи, що притягується до відповідальності, суд приймає до уваги частково щодо часу та місця, де відбувалась подія, утім в іншій частині щодо розвитку подій та обставини вчинення правопорушення, суд вважає, що вони спотворені на користь близької людини з метою уникнення його від відповідальності, тому суд їх відкидає.

Скриншот (англ. screenshot) знімок екрана переписки у паперовому вигляді, які надала потерпіла до суду в підтвердження того, що ОСОБА_1 вчиняв дії психологічного характеру у 2021 році стосовно дружини ОСОБА_5 , суд не приймає до уваги, оскільки вони не ідентифіковані, не підтверджують автентичність, точність і цілісність таких даних, що ставить їх під сумнів.

Також суд критично ставиться до пояснень наданих особою, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 в частині того, що інцидентом був конфлікт, сварка щодо зрізаних плодових насаджень дерев, оскільки конфлікт це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Тоді як інші докази, зокрема у вигляді електронних доказів підтверджують заподіяння ОСОБА_1 потерпілій емоційної невпевненості, страху, що завдає шкоди її психічному здоров`ю, тоді як наявність неврегульованих між колишнім подружжям питань щодо спільної сумісної власності не може здійснюватись у спосіб вчинення домашнього насилля.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, «поза розумним сумнівом».

При призначенні виду та розміру адміністративного стягнення враховується особа порушника, ступінь вини, майновий стан, характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, являється ветераном військової служби (а.с.57), має інвалідність ІІ групи.

Із виписки медичної картки встановлено, що ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування, у ході якого поміж інших діагнозів - невротичний розлад.

Відповідно до статті 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Дослідивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення та з урахуванням особи порушника та характеру вчиненого правопорушення, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, що передбачений частиною статті, за якою інкриміновано його діяння.

Саме таке стягнення, на думку суду, буде достатнім для виправлення правопорушника та попередженням вчинення нових адміністративних правопорушень та буде сприяти виконанню завдань КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з положеннями п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, тому суддя приходить до висновку про можливість звільнення його від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 23, 27, 33, 35, 173-2 ч.1, 221, 251, 276, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 к.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до положень статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Повний текст постанови суду складено 13.12.2024.

Суддя Світлана ШПОРТУН