Справа № 448/192/24 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І.
Провадження № 33/811/841/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Мостиський районний суд Львівської області від 13 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 30.01.2024 о 01 годині 08 хвилин по вул. Б.Хмельницького, 7, м. Мостиська, Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN GOLF-2 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився під відеозапис.

Встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову скасувати за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення,а провадження в справі закрити.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію постанови суду отримав 16.05.2024, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що допущені істотні порушення норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що самого факту зупинки та керування автомобілем матеріали справи не містять та такі не долучалися поліцейськими в судових засіданнях. Крім того, працівники поліції безпідставно зупинили, так як правил дорожнього руху не порушував.

Зазначає, що в стані алкогольного сп`яніння не перебував, бажав пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки показникам приладу «Драгер» не довіряє.

Зауважує, що повторна неявка в судове засідання свідка - інспектора поліції Процака В.І. не тільки позбавляє Суд можливості допитати свідків та оцінити їх показання у відповідності до положень ст.252 КУпАП, але й ставить під сумнів факт існування свідка - очевидця події.

Зазначає, що відеозапис події, яка сталася 30.01.2024 року, знятий не на відеореєстратор чи бодікамеру поліцейського, а на невідомий пристрій. Також вказаний відеозапис містить лише фрагменти події, а не безперервний відеозапис.

Окрім того, зазначає, що поліцейський всупереч ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» не проінформував про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки.

Зауважує, що не було запропоновано підписати протокол чи надати письмові пояснення/заперечення, а також не надано копії протоколу про адміністративне правопорушення, що унеможливило в повній мірі реалізувати свої права на захист, зокрема шляхом оскарження вказаного протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №665006 від 30.01.2024, який є документом, що відповідає вимогам ст.256 КУпАП, який засвідчує факт неправомірних дій і в силу статті 251 КУпАП вважається належним доказом цього; перевіркою порушника ОСОБА_1 по обліках бази «Армор»; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із змісту якого встановлено, що в результаті проведення огляду ОСОБА_1 поліцейським виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, вказано, що від проходження тесту ОСОБА_1 відмовився під відеозапис; диском з відеозаписом, на якому зафіксована подія, який досліджений в судовому засіданні, на якому зафіксована подія, що мала місце, із якого встановлено, що працівника поліції їдуть за автомобілем ОСОБА_1 , після зупинки з`ясовують причину керування автомобілем під час дії комендантської години, крім того вказують на керування без ременя безпеки. ОСОБА_1 пояснює причину керування, необхідністю відвезти дружину до лікарні. Після з`ясування обставин, пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, посилаючись на те, що він має ознаки алкогольного сп`яніння. На проходження «Драгеру» він відмовився, пояснює, що «пив пиво 25 хв тому». Вказав, що пройде огляд в медичному закладі після того як відпустять його дружину з лікарні, на даний час проходити огляд не буде. На відео зафіксований момент відмови ОСОБА_1 від проходження огляду як на прилад «Драгер», так і в медичному закладі, зафіксована його відповідь «Ні». В подальшому працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.01.2024 о 01.30 год. в КНП ЛОР «ЛОМЦП ТА ТУ» ОСОБА_1 у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, у направленні зазначено, що від такого огляду ОСОБА_1 відмовився під відеозапис; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №13336601 від 30.01.2024 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП; рапортом помічника чергового ЧЧ ВНП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Валяшека Р.О. від 30.01.2024, з якого вбачається, що 30.01.2024 о 02.04 надійшло повідомлення по телефону до РУ про те, що 30.01.2024 о 02:02 за адресою: Мостиський район м.Мостиська, вул.Б. Хмельницького зупинено автомобіль за порушення ПДР.

Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст. 130 КУпАП.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що самого факту зупинки та керування автомобілем матеріали справи не містять та такі не долучалися поліцейськими в судових засіданнях, то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки з відеозапису, наданого працівниками поліції, вбачається момент,коли працівника поліції їдуть за автомобілем ОСОБА_1 , після зупинки з`ясовують причину керування автомобілем під час дії комендантської години, крім того вказують на керування без ременя безпеки.

Також, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував автомобілем.

З урахуванням відомостей відеозапису камер працівників поліції доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не знаходять свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності. За таких обставин, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом при обставинах, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, є безпідставні.

Твердження апелянта про те, що повторна неявка в судове засідання свідка інспектора поліції Процака В.І. не тільки позбавляє Суд можливості допитати свідків та оцінити їх показання у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, але й ставить під сумнів факт існування свідка очевидця події, апеляційний суд визнає необґрунтованими.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, більш того, посилаючись на допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду в частині не допиту інспектора поліції, ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі жодних клопотань з цього приводу на усунення допущеної, на його думку, неповноти, не заявляв.

Крім того, апеляційний суд не вбачає підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки виклик у судове засідання та допит свідка є правом, а не обов`язком суду.

Під час перегляду відеозаписів, долучених до матеріалів справи встановлено, що відео фіксацію події проведено у відповідності до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 № 1026. За вказаного, до уваги не приймаються доводи апелянта про недопустимість вказаного відеозапису.

Твердження апелянта стосовно того, що відеозапис містить лише фрагменти події, та не є безперервний, не є слушними, так як зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що поліцейський не проінформував водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу, є необґрунтованими, оскільки спростовуються даними відеозапису. Так, із відеозапису вбачається, що поліцейський проінформував ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, а саме про те, що останній порушив правила дорожнього руху керував без ременя безпеки.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження, апелянтом не надано.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 13 травня 2024 року.

Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 13 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк