Справа № 548/502/24
П О С Т А Н О В А Провадження №3/548/161/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2024 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Коновод О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від СРПП ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, робітник ( водій), РНОКПП: НОМЕР_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 282774 від 24.02.2024 року, по суті правопорушення зазначено наступне:

24 лютого 2024 року о 20 годині 30 хвилин в м.Хорол по вулиці Миргородській 102/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Фольцваген Тауран , д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на відео, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, що є підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього. ОСОБА_1 , вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у той час як обставини щодо відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння встановлювались співробітниками поліції з порушенням порядку, що передбачений чинним законодавством України, та взагалі складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки працівники поліції обмежували права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушували свої службові обов`язки та порушували положення КУпАП, Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року за № 1103.

Так, близько 20 години 40 хвилин 24 лютого 2024 року, ОСОБА_1 рухався на автомобілі марки Фольцваген Тауран д.н.з. НОМЕР_2 , по вул.Миргородській, 102/1, у власних справах, а саме повертався з дружиною додому. Під`їжджаючи до свого подвір`я в дзеркало заднього виду він побачив поліцейського. Після зупинки свого авто, працівник поліції підійшов до нього, не вказуючи підставу зупинки та обмеження в русі автомобіля та не представившись, почав вимагати надати документи, що посвідчують його особу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Незаконність цієї вимоги полягає у наступному: Працівники поліції не мають право зупиняти транспортні засоби, коли їм заманеться.

Зі змісту ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що законодавець чітко визначив виключний перелік умови зупинення транспортного засобу.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Окрім конкретних підстав зупинки в Законі прописано і чіткий алгоритм дій інспектора під час зупинення автомобіля.

Зокрема, частина 2 статті 18 Закону зобов`язує інспектора, звертаючись до водія, назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення.

Після цього, відповідно до частини 2 статті 35 Закону інспектор зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Водночас частина 1 статті 18 Закону зобов`язує поліцейського дотримуватися законів та не порушувати прав водія. Водій має право на отримання інформації хто саме його зупинив і за що саме зупинив. Також водій має право на безперешкодний рух за відсутності законних підстав для його зупинки.

З огляду на викладене, інспектор зобов`язаний при зупинці автомобіля: належно представитись, назвавши своє прізвище, посаду, спеціальне звання; пред`явити на вимогу водія своє службове посвідчення, надавши можливість детально ознайомитися з викладеною в ньому інформацією; повідомити водієві конкретну причину зупинки, яка повинна міститися у ст. 35 Закону.

І лише після цих дій інспектор має право вимагати у водія документи та проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення. Ці дії не право інспектора, а його обов`язок.

Таким чином, працівник поліції не повідомив ОСОБА_1 конкретну причину зупинки, яка повинна міститися у ст. 35 Закону, порушив вимоги Закону, у т.ч. право водія на безперешкодний рух.

Причина зупинки ТЗ, яким керував ОСОБА_1 , працівниками поліції названа не була.

На відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 свідчить, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля, на якому зафіксований процес зупинки транспортного засобу. Так, відеоматеріал фіксує рух на значній відстані автомобіля в темряві. При цьому, не фіксує жодних порушень ПДР України. Виникає логічне питання, у зв`язку з якими обставинами поліціянти вимагали зупинки автомобіля, хоча на відстані його знаходження взагалі неможливо зафіксувати будь-якого порушення з боку водія транспортного засобу. І, як наслідок, що порушив водій транспортного засобу, що автомобіль під його керуванням був зупинений??? Відповідь нічого!!! Про що свідчить відсутність інформації про притягнення водія до відповідальності за порушення ПДР та очевидних ознак, що свідчать про технічну несправність автомобіля, а також інших доказів, зокрема, доказів на підтвердження інформації, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або інформації, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Для того щоб виявити правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), ставить під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» за принципом «плодів отруєного дерева».

З відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається наступне роз`яснення працівником поліції порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 :

(Поліцейський) Будеш проходити тут або в лікарні (не називаючи конкретний медичний заклад, у якому можна пройти огляд на стан сп`яніння)? А можна відмовитись.

Такими діями працівник поліції спонукав на вчинення адміністративного правопорушення.

Працівник поліції не вчинив жодних дій направлених на забезпечення проходження мною огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. При цьому, наголошує, що відеозапис фіксує згоду ОСОБА_1 на проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Однак, забезпечення проходження такого огляду поліцейським здійснено не було, а останній оформив протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 , вважає, що складання цього протоколу є нічим іншим як свавільним використанням поліцейськими своїх службових обов`язків.

Працівники поліції, навіть, самостійно не роз`яснювали ні порядку проходження огляду на стан сп`яніння, тобто ні яким чином має проводитись такий огляд, ні наслідки відмови від проходження такого огляду, а також повноцінно не було роз`яснено його права та обов`язки.

Останні, щоб не затягувати час з проходженням огляду на стан сп`яніння, склали протокол на ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння (хоча ОСОБА_1 і не відмовлявся діяти в рамках закону і пройти такий огляд у встановленому ним порядку), а його повідомили, що він в суді повинен буде довести свою невинуватість.

Поліцейські не роз`яснювали ОСОБА_1 і наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, через що він не усвідомлював, що може бути оштрафований у великому розмірі та позбавлений посвідчення водія.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівники поліції запропонували пройти огляд у медичному закладі, точно не вказуючи у якому саме.

Ознайомившись з матеріалами справи, зокрема направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке ОСОБА_1 не вручали (факт відмови від отримання не зафіксований належним чином, оскільки відео не містить підтвердження факту відмови водія від отримання такого направлення), ОСОБА_1 побачив, що його нібито направляли до Комунальної Лубенської центральної міської лікарні (м. Лубни, вул. П`ятикопа, 26 Полтавської області).

ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції допустили порушення порядку проходження водіями огляду на стан сп`яніння, оскільки пропозиція проходження огляду в медичному закладі повинна бути здійснена не лише усно. А шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Однак, відеозапис з боді-камери не містить підтвердження факту пропозиції отримати направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також факту відмови водія від отримання такого направлення.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25. ЄСПЛ 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року

«Звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз».

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 130 КУпАП, серед іншого, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

У той же час, ст. 130 КупАП відсилає до підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні права і обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі, як осіб, які керують транспортними засобами, так і суб`єктів владних повноважень, зокрема, поліцейських, які встановлюють факт вчинення особою адміністративного правопорушення, що встановлюює єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року за № 1103.

Статтею 266 КУпАП чітко регламентований порядок проведення огляду осіб щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.ч. 3-4 вказаної вище статті у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до "ПОРЯДКУ направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" ЗАТВЕРДЖЕНОГО постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (надалі ПОРЯДКУ від 17 грудня 2008 р. № 1103).

Пунктом 6 Розділу І вказаної вище Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до вимог пункту 7 Інструкції, п. 6 Порядку, які кореспондуються з ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, який проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби), а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд пройти в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, був належним чином повідомлений про порядок проходження такого огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також повідомлений про ту відповідальність, яка передбачена за вчинення інкримінованого мені адміністративного провопорушення, відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, тобто огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів та огляду лікарем в найближчому закладі охорони здоров`я, на підтвердження чого, повинні бути надані відповідні докази.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як наслідок, ст. 252 КпАП України, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у т.ч. й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти росії», пункт 54 справи «Озеров проти росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти росії»).

У зв`язку із чим Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Отже, враховуючи обставини даної справи, реалізовуючи свій обов`язок щодо збирання доказів, визначений ч. 2 ст. 251 КУпАП, з метою доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого, до Суду працівниками поліції було надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, відео на диску, направлення на огляд водія транспортного засобму з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Ознайомившись із наданими поліцейськими доказами по справі, вважаю їх неналежними, недопустими, необ`єктивними, недостатніми та суперечливими, а тому такими, на підставі яких неможливо встановити в діях ОСОБА_1 ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, натомість свідчать про грубе недотримання працівниками поліції своїх посадових обов`язків та порушення порядку оформлення адміністративного матеріалу по ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно останнього.

Зі змісту ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що законодавець чітко визначив виключний перелік умови зупинення транспортного засобу.

У вказаній статті законодавцем зазначений чіткий та виключний перелік підстав зупинення працівниками поліції транспортних засобів. Ця стаття Закону не дозволяє інспектору зупиняти будь-які транспортні засоби та будь-коли, а лише при наявності конкретних законних підстав.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Окрім конкретних підстав зупинки в Законі прописано і чіткий алгоритм дій інспектора під час зупинення автомобіля.

Зокрема, частина 2 статті 18 Закону зобов`язує інспектора, звертаючись до водія, назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення.

Після цього, відповідно до частини 2 статті 35 Закону інспектор зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Водночас частина 1 статті 18 Закону зобов`язує поліцейського дотримуватися законів та не порушувати прав водія. Водій має право на отримання інформації хто саме його зупинив і за що саме зупинив. Також водій має право на безперешкодний рух за відсутності законних підстав для його зупинки.

З огляду на викладене, інспектор зобов`язаний при зупинці автомобіля: належно представитись, назвавши своє прізвище, посаду, спеціальне звання; пред`явити на вимогу водія своє службове посвідчення, надавши можливість детально ознайомитися з викладеною в ньому інформацією; повідомити водієві конкретну причину зупинки, яка повинна міститися у ст. 35 Закону.

І лише після цих дій інспектор має право вимагати у водія документи та проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення. Ці дії не право інспектора, а його обов`язок.

Таким чином, працівник поліції не повідомив ОСОБА_1 конкретну причину зупинки, яка повинна міститися у ст. 35 Закону, порушив вимоги Закону, у т.ч. право водія на безперешкодний рух.

На відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 свідчить, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля, на якому зафіксований процес зупинки транспортного засобу. Так, відеоматеріал фіксує рух на значній відстані автомобіля в темряві. При цьому, не фіксує жодних порушень ПДР України. Виникає питання, у зв`язку з якими обставинами поліціянти вимагали зупинки автомобіля, хоча на відстані його знаходження взагалі неможливо зафіксувати будь-якого порушення з боку водія транспортного засобу. І, як наслідок, що порушив водій транспортного засобу, що автомобіль під його керуванням був зупинений.

Для того щоб виявити правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), ставить під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» за принципом «плодів отруєного дерева».

Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження таких обставин, за яких поліцейський мав право зупиняти та вимагати у водія проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Не вбачаються такі відомості і з відеозапису, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення.

Така поведінка працівників поліції свідчить, на мою суб`єктивну думку, лише про штучне створення показників їх «законної» діяльності.

З наданих працівниками поліції доказів, зокрема, основного доказу, яким є відеозапис з нагрудного реєстратора, вбачається що поліцейськими порушений порядок при здійсненні огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, направлення на огляд та оформлення його результатів, у тому числі відмови від проходження огляду, визначений статтею 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами

Процедура притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення в сфері порушення правил безпеки дорожнього руху, склад яких характеризуються надзвичайно суворими санкціями, мінімальний розмір яких обчислюється сумою в 17000 грн., та супроводжується позбавленням спеціального права на досить тривалий строк, тоді як мінімальний розмір штрафу за кримінально каране діяння за національним законодавством України є значно меншим, має відбуватися за процедурою переслідування за вчинення кримінального правопорушення з дотриманням гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Серйозність покарання за статтею 130 КУпАП підкреслює її «кримінально-правовий» характер в розумінні положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому особам, стосовно яких складено протокол про адміністративне правопорушення за цією статтею, мають бути забезпечені всі гарантії, які передбачені в ст.6 Конвенції.

Такими гарантіями є встановлене статтею 6 «Конвенції…» право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Диспозитивність, тобто здійснення процесуальних прав в межах і в спосіб, що передбачені законними процедурами, є однією з засад кримінального судочинства.

Сама процедура проведення огляду водія на стан визначення стану алкогольного сп`яніння повинна містити відповідний алгоритм дій працівника поліції, який проводить такий огляд зі складанням відповідних документів.

Дії працівників поліції щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, серед іншого, повинні узгоджуватися з вимогами Інструкції

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, чого в нашому випадку не було дотримано.

Згідно із ст. 19 Основного Закону правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Лише вимога суб`єкта владних повноважень, що ґрунтується на законі, має наслідком її виконання; висування ж вимоги, що не продиктована об`єктивними передумовами і наповнена лише формальним змістом, не є підставою для її виконання за рахунок шкоди для особистих інтересів особи.

Означені вимоги суб`єкта владних повноважень не повинні межувати із свавіллям та з незаконним посяганням на права та обов`язки людини».

Порушення вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, якою визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, полягає в наступному.

Недотримання встановленого порядку щодо проведення огляду на стан сп`яніння особи, неправильне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, унеможливлює визнання здобутих по справі доказів, належними та допустимими, в розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, у тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм.

З вказаних вище норм чинного законодавства слідує, що поліцейський повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, згідно переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Встановлена наступна можливість для водія проходження огляду на стан сп`яніння:

1) огляд поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

2) огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Тобто, можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння може мати місце лише за 2 обставин: особа відмовилась як від огляду на місці зупинки, так і від огляду у закладі охорони здоров`я.

Поліцейськими не надано належних доказів відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.

Відповідно п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Працівники поліції допустили порушення порядку проходження водіями огляду на стан сп`яніння, оскільки пропозиція проходження огляду в медичному закладі повинна бути здійснена не лише усно. А шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Однак, відеозапис з боді-камери не містить підтвердження факту пропозиції отримати направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також факту відмови водія від отримання такого направлення.

Крім того, відповідно до Переліку лікувально-профілактичних закладів області, яким надається право проведення медичних оглядів з метою виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Наказом Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації від 07 грудня 2015 року N 1100 (який є у вільному доступі на сайті ДЕПАРТАМЕНТУ ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ), найближчим закладом охорони здоров`я, який має право проводити цілодобовий огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння по відношенню з місцем складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 - є Хорольська центральна районна лікарня, яка працює цілодобово! Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 ніхто не пропонував пройти огляд у вказаному закладі, який є найближчим закладом охорони здоров`я, який має право проводити огляд осіб на стан сп`яніння та його ніхто туди не направляв. Доказів іншого до матеріалів справи не надано.

Оскільки ОСОБА_1 - не було запропоновано пройти огляд у найближчому медичному закладі, як це передбачено законодавством, хоча, як зазначалося вище Хорольська центральна районна лікарня працює цілодобово та здійснює медичний огляд осіб на стан алкогольного сп"яніння, тому вказана обставина є самостійною підставою для констатації порушення працівниками поліції порядку огляду особи на стан сп`яніння.

Як вказувалось вище, на відеозаписі з бодікамери навіть не зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, водночас зафіксований факт порушення працівником поліції його прав, зокрема права на захист, що полягає у наступному.

Особа має право знати у чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Оскільки, невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле.

Згідно графи протоколу про адміністративне правопорушення, «Гр-ну (ці) ОСОБА_1 роз`яснені його (її) права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП …». Однак, це не відповідає дійсності, що зафіксовано на відеозаписі.

Відеозапис не містить інформації про повне роз`яснення прав, визначених ст. 268 КУпАП.

Поліцейський взагалі не озвучує права водія, передбачені ст. 268 КУпАП.

Таким чином, працівником поліції грубо порушено вимоги ч. 4 ст. 256 КУпАП, якою визначено, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Недотримання встановленого порядку щодо проведення огляду на стан сп`яніння особи, неправильне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, унеможливлює визнання здобутих по справі доказів, належними та допустимими, в розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, працівниками поліції був порушений порядок при здійсненні огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, направлення на огляд та оформлення його результатів, визначений статтею 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами, що тягне за собою, визнання недійсними результату огляду, порушення порядку складення протоколу і як наслідок звільнення від адміністративної відповідальності особи в суді.

Щодо неналежності та недопустимості в якості доказу протоколу про адміністративне правопорушення Серії ААД № 282774 слід відмітити, що останній не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликати сумніви.

Таким чином, з положень п. 2.5. Правил дорожнього руху та ст. 130 КУпАП слідує висновок відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, і відмова пройти огляд фактично прирівнюється до визнання своєї провини. Однак, ніхто не позбавляє будь-яку особу права відмовитись від проходження огляду, особливо коли поліцейський пропонує їй це зробити з грубими порушеннями норм чинного законодавства, а огляд запропоновано провести всупереч встановленому порядку.

Враховуючи наведені обставини, працівниками поліції був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений статтею 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, і є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

Вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 - адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, не доведено «поза розумним сумнівом».

Зібрані у справі докази не дають підстав для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Таким чином, належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у розумінні ст. 251 КУпАП, - відсутні, а тому провадження у вказаній справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу вказаного правопорушення, у відповідності до п. 1 ст. 247 КпАП України.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.40-1КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 33, 36, ч. 1 ст. 130, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 605,60 грн віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-289 КУпАП до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд Полтавської області шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 15.05.2024 року.

Суддя: Коновод О. В.