Номер провадження: 33/813/1097/24
Номер справи місцевого суду: 521/5880/23
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Узун Н.Д.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мазурик Зоряна Ярославівна на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2023 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №427362 від 15.01.2023, ОСОБА_1 15 січня 2023 року о 23.10 год, за адресою: вул. Просьолочна, 9А, м. Одеса, керував транспортним засобом Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на прилад «Драгер», результат тесту 2,01 проміле. Такими діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мазурик З.Я. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2023 року та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мазурик З.Я. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2023 року, мотивуючи тим, що розгляд справи був проведений без його участі, про наявність постанови суду він дізнався 28 лютого 2024 року.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2023 року.

В судове засідання до апеляційного суду ні ОСОБА_1 , ні його адвокат Мазурик З.Я. не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно. Клопотання про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної не є обов`язковою.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її представника, на підставі доводів, викладених у апеляційній скарзі, а також доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Збирання нових доказів не входить до повноважень апеляційного суду.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В Правилах дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. п. 1.3, 1.9 ПДР України).

Пункт 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання п. 2.9 а ПДР України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №427362 від 15.01.2023, який в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому є належним на допустимим доказом, й приймається судом до уваги. Крім того, підписаний безпосередньо ОСОБА_1 (а.с. 3);

2)висновком приладу Drager Alcotest 7510, тест №1237 від 15.01.2023, згідно якого в організмі ОСОБА_1 виявлено 2,01 проміле алкоголю (а.с. 4);

3)актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого в ОСОБА_1 були виявлені наступні ознаки: різкий запах алкоголю з порожнини рота, червоні очі, тремтіння рук (а.с. 5);

4)направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ООЦПЗ від 15.01.2023 (а.с. 6);

5)відеозаписом з портативних відеореєстраторів працівників поліції, який відображає із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку та те, що співробітники поліції діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду (диск а.с. 7).

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 15 січня 2023 року о 23.10 год, за адресою: вул. Просьолочна, 9А, м. Одеса, керував транспортним засобом Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на прилад «Драгер», результат тесту 2,01 проміле. Оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційний суд не приймає до уваги твердження в апеляційній скарзі про те, що на відеозаписі не зафіксований момент зупинки транспортного засобу Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , а також відсутні докази, що саме ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом, з огляду у на наступне.

Так, апеляційним судом був досліджений наявний в матеріалах справи відеозапис, на якому зафіксований момент спілкування ОСОБА_1 із працівниками поліції, який не заперечував факту керування транспортним засобом Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , більш того підтвердив даний факт, а також вказав, що вживав алкогольні напої, при цьому в своє виправдання вказував, що є військовослужбовцем та безпосередньо приймає участь в активних бойових діях.

Таким чином, ні в працівників поліції, ні в суду, під час розгляду справи, не було жодних підстав вважати, що автомобілем Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , керував хтось інший окрім ОСОБА_1 , який 15 січня 2023 року в момент зупинки транспортного засобу не заперечував даного факту.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а інша особа, в матеріалах справи немає. Більш того, версія про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , заявлена лише суду, а тому оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що транспортний засіб Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , використовується ним в робочих цілях.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій.

На виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі, та який в подальшому був направлений до суду.

Таким чином, наданий працівниками поліції відеозапис апеляційний суд визнає належним та допустим доказом по справі, та бере його до увагу, оскільки, надаючи такі докази, уповноважена особа виконувала свій обов`язок, передбачений ст. 251 КУпАП щодо збирання доказів.

ОСОБА_1 також зазначає, що він був повідомлений належним чином про розгляд справи, таке порушення процесуальних норм є суттєвим, так як він був позбавлений можливості реалізувати свої права передбачені ст. 268 КУпАП. Зокрема дати пояснення, на що апеляційний суд вважає зазначити наступне.

Згідно положень ст. 268 КУпА П, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи (ч. 1 ст. 277-2 КУпАП).

Встановлено, що 15 січня 2023 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №427362, згідно якого ОСОБА_1 15 січня 2024 року о 23.10 год, за адресою: вул. Просьолочна, 9А, м. Одеса, керував транспортним засобом Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на прилад «Драгер», результат тесту 2,01 проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний ОСОБА_1 ..

Згідно змісту вищевказаного протоколу, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи в Малиновському районному суді м. Одеси.

Крім того, згідно вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення у водія ОСОБА_1 були тимчасово вилучені документи, а саме посвідчення водія НОМЕР_2 , центр 5143 від 03.08.2017. А також останньому був виданий тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 від 15.01.2023.

Таким чином, достовірно знаючи про складання протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП 15 січня 2023 року, та про розгляд справи в Малиновському районному суді м. Одеса, при цьому маючи лише тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, ОСОБА_1 протягом семи місяців перебування справи в суді першої інстанції зобов`язаний був цікавитись інформацією про рух адміністративної справи учасником якої він є, та про наявність якої йому було достовірно відомо.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, та добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що не отримував судової повістки ні на мобільний телефон, ані в застосунку «Дія», при цьому апеляційний звертає увагу, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не зазначав свій мобільний номер, а як засіб зв`язку з ним, працівникам поліції він повідомив лише поштову адресу, а саме: АДРЕСА_1 , поштова кореспонденція куди тимчасово не направляється.

В застосунок «Дія» суди не направляють жодних документів, в тому числі судові повістки.

Доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Також враховується, під апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 була надана можливість в повній мірі скористатись правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також вказує, що є військовослужбовцем, проходить службу в гарячих точках, йому необхідно постійно переміщуватись, на що апеляційний суд вважає зазначити наступне.

В Правилах дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. п. 1.3, 1.9 ПДР України).

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП).

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, а саме накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Суд першої інстанції, відповідно до ст. 245 КУпАП, повно дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого обґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції вказаної норми, що відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Згідно частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючі обставини, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 несення військової служби, не може бути враховано.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, окрім таких посилань в апеляційній скарзі та працівникам поліції, під час зупинки транспортного засобу.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

ОСОБА_1 реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановленими нормами чинного законодавства.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Висновок суду першої інстанції відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мазурик Зоряна Ярославівна про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мазурик Зоряна Ярославівна, залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький