НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12 червня 2024 року Справа № 322/887/24 (Провадження № 3/322/730/24)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справи про адміністративні правопорушення, які надійшли до суду 28.05.2024 з відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за ст.124, ч.4 ст.130, КУпАП, які об`єднані в одну справу щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

24.05.2024 близько 18 год 40 хв по вул. Центральній в с. Нове Поле Запорізького району Запорізької області водій ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом МАЗ SG н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним не впорався з керуванням та здійснив перевертання транспортного засобу, чим порушив п. п.2.9 (а), 12.1 Правил дорожнього руху. Транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Водночас згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №593502 від 24.05.2024 (далі Протокол за ч.4 ст.130 КУпАП) ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП, а саме «24.05.2024 о 18 год 40 хв в с. Нове Поле, вул. Центральна Запорізького району Запорізької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом МАЗ SG н.з. НОМЕР_1 , та після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, вживав алкогольні напої (150 гр горілки), чим порушив п.2.10(є) Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням технічного приладу Alcotest Drager 6810. Результат 3,46 % проміле. Від керування відсторонений».

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з такого.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР) під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9(а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 №1452/735 встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Частиною четвертою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за Вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Згідно з п.2.10.(є) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнав частково. Пояснив, що того дня йому надали так би мовити не офіційний вихідний, втім попередили що б він був «на зв`язку». Оскільки будь яких виїздів в той день не планувалося він під час відпочинку вживав алкоголь. Водночас ввечері йому зателефонував командир і наказав терміново прибути в підрозділ. Про те, що він вживав алкоголь командуванню він не повідомляв. По дорозі керуючи автомобілем не вибрав безпечної швидкості зачепив узбіччя внаслідок чого допустив перекидання автомобіля. Версію про вживання алкоголю після ДТП він висунув, оскільки вважав її логічною, як причину для вживання, оскільки побоювався наслідків у виді притягнення до відповідальності за ст.172-20 КУпАП і думав, що санкція за ч.1 ст.130 КУпАП є меншою ніж за ч.4 ст.130 КУпАП. Зазначив, що якщо б він вжив 100 (як вказано в його поясненні) чи 150 (як зазначено в протоколі) грамів горілки, то результат огляду був значно меншим. Просив не позбавляти його права керування, оскільки керування транспортними засобами пов`язано з його військовою посадою. В підрозділі де він проходить службу вкрай не вистачає водіїв.

В рамках справи за ст.124 КУпАП суддею досліджено письмові докази у справі: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №593501 від 24.05.2024 (далі Протокол за ст.124 КУпАП), схема місця ДТП, фототаблиця, копії війського квитка, посвідчення УБД, свідоцтва до ПНВ про підготовку водія і посвідчення водія ОСОБА_1 , копія технічного талону на транспортний засіб МАЗ SG н.з. НОМЕР_1 , а також інші копії документів оригінали і копії, яких знаходяться у справі за ч.4 ст.130 КУпАП.

В рамках справи за ч.4 ст.130 КУпАП суддею, окрім вже згаданого Протокола за ч.4 ст.130 КУпАП досліджено такі письмові докази: реєстрації відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області в ЄО №1232 від 24.05.2024, довідка ВнП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області №3511/72/12-2024 від 27.05.2024 щодо повторності, посвідчення водія та реєстрації ТЗ, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, DVD з відеозаписами, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі Акт), роздруківка спеціального пристрою «Drager Аlcotest 6810» результат 3.46 % (далі Роздруківка), письмові пояснення ОСОБА_1 , а також інші копії документів оригінали і копії, яких знаходяться у справі за ст.124 КУпАП.

Протоколи підписані ОСОБА_1 , без зауважень. Також ним підписані Роздруківка і Акт огляду на стан сп`яніння в графі «з результатами згоден».

На відеозаписах зафіксовані обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , на місці ДТП, який під час спілкування пояснює, що він керував транспортним засобом, що вживав алкоголь після ДТП. Також зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 згода останнього з результатом спеціального технічного приладу, складання матеріалів і роз`яснення йому прав.

Доводи ОСОБА_1 про те, що останній надавав свої первинні пояснення в контексті вживання ним алкогольних напоїв після ДТП, маючи намір уникнути відповідальності суддя вважає переконливими і такими, що не суперечать іншим доказам у справі.

Водночас наявні у справі докази вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 і ч.1 ст.130 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, що б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суддя вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суддя вважає за необхідне дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не змінює фактичних обставин правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Санкцією ст.124 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно з приміткою ст.22 КУпАП (малозначність) положення цієї статті не застосовуються до правопорушень зокрема, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає для водіїв безальтернативну міру адміністративної відповідальності у виді стягнень (основного і додаткового) - штраф в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи вказане, правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є більш серйозним у порівняні з правопорушенням, передбаченим ст.124 КУпАП, а тому доречно накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас безальтернативність міри адміністративної відповідальності визначеної санкцією ч.1 ст.130 КУпАП унеможливлює застосування щодо винної особи основного стягнення без додаткового, отже з метою виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень, суддя вважає необхідним піддати ОСОБА_1 згаданим видам стягнень.

Положеннями ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з ч.1, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Керуючись ст.ст.40-1, 283 - 285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

піддати ОСОБА_1 , на підставі ст.36 КУпАП, адміністративним стягненням у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Роз`яснити, що відповідно до ст.ст.307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанові не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 29.09.2017 ТСЦ 4646, зберігати згідно з Порядком тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1086.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов