єдиний унікальний номер справи 546/325/24
номер провадження 3/546/160/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Романенко О.О.,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Овчаренка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Решетилівка у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) та матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туніса, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідка на постійне проживання № НОМЕР_2 від 20.06.2023, діє до 20.06.2033, який протягом року притягався до адміністративної відповідальності 27.10.2023 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, 10.04.2024 за ч. 1 ст. 122 КУпАП,

в с т а н о в и в :

17.04.2023 до Решетилівського районного суду Полтавської області від Управління патрульної поліції в Полтавській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу серії ААД №628484 від 10.04.2024, складеного о 12:51 годині поліцейським взводу №2 роти №3 БУПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Самохіною Л.В., 10.04.2024 о 12:16 годині на а/д Київ-Харків-Довжанський М-03 306 км в межах м. Решетилівка, гр. ОСОБА_3 , керував т/з HONDA ACCORD, н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 , не маючи права керувати таким т/з, чим порушив статтю 15 ЗУ «Про дорожній рух». Правопорушення вчинено повторно протягом року, до адміністративної відповідальності притягався 27.10.2023 за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 5 ст.126 КУпАП.

Працівником патрульної поліції на місці складання протоколу визначено датою судового засідання 01.05.2024, дана дата зазначена в протоколі серії ААД №628484 від 10.04.2024, про що повідомлено ОСОБА_2 в усній формі та під особистий підпис у протоколі.

01.05.2024 ОСОБА_3 з`явився до суду та подав до канцелярії суду власноруч написане клопотання, у якому зазначив, що буде укладати угоду з адвокатом на представництво його інтересів у суді, у зв`язку з чим просив надати йому час на укладання угоди з адвокатом та відкласти розгляд на іншу дату (а.с.12).

У зв`язку з клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розгляд справи відкладено на 16.05.2024.

16.05.2024 на електронну пошту суду надійшло клопотання адвоката Овчаренка С.М. про відкладення розгляду справи на іншу дату. Клопотання обґрунтоване тим, що договір про надання адвокатських послуг між ОСОБА_2 та адвокатом Овчаренком С.М. укладено 15.05.2024, захиснику потрібен час для ознайомлення з матеріалами адміністративної справи та підготовки до судового засідання.

16.05.2024 захисника ОСОБА_5 ознайомлено з матеріалами справи в повному обсязі та надано відеозапис з компакт-диску, що містяться в матеріалах справи.

У судове засідання 19.06.2024 з`явився захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат Овчаренко С.М., причини неявки ОСОБА_2 до суду захисник не повідомив, на особистій участі останнього в судовому засіданні не наполягав.

КУпАП визначені випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справ за ч. 5 ст. 126 КУпАП, за якою ОСОБА_3 притягається до адміністративної відповідальності, не належать до даної категорії випадків.

Суд прийшов до висновку, про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за участі його захисника адвоката Овчаренка С.М.

Захисником Овчаренком С.М. заявлено усне клопотання про зміну загальної підсудності на альтернативну та направлення справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 для розгляду до Солом`янського районного суду м. Києва. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 практично проживає в м. Києві, а м. Решетилівка, в якому розташований Решетилівський районний суд Полтавської області, територіально значно віддаллено розташоване від фактичного місця проживання ОСОБА_2 , що створює останньому перешкоди у особистій участі в судовому засіданні. Захисник вважає, що з урахуванням інтересів його клієнта доцільніше застосувати альтернативну підсудність та направити справу до розгляду до Солом`янського районного суду м. Києва за фактичним місцем проживання ОСОБА_2 .

Суд, прийшов до висновку, що захисником не надано належного та достатнього обгрунтування неможливості явки ОСОБА_2 для особистої участі в судовому засіданні, як до Решетилівського районного суду Полтавської області, так і неможливості участі останнього в судовому засіданні в режимі відеоконференції, як з власних технічних засобів, так і з приміщення найбільш територіально розташованого до місця його проживання суду м. Києва.

Окрім того, суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, однак цим правом не скористалася, враховуючи період часу перебування матеріалів справи на розгляді в суді та неодноразові відкладення розгляду, як за клопотанням особи, яка притягається до відповідальності, як і за клопотаннями захисника, та врахувуючи строки, встановлені КУпАП для накладення стягнення, суд вважає, що заявлене клопотання направлене на затягування розгляду справи з метою уникнення від притягення до відповідальності. Також суд звертає увагу на те, що в судовому розгляду бере ухачть захисник адвокат Овчаренко С.М., який представяє інтереси ОСОБА_6 під час розгляду справи, тому інтереси ОСОБА_6 забезпечені належним чином щодо судового захисту.

Протокольною ухвалою суду захиснику ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про зміну загальної підсудності на альтернативну підсудність.

У судовому засіданні захисник, особи яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Овчаренко С.М. зазначив, що з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, вбачається, що ОСОБА_3 розуміє не всі слова українською мовою, письмових пояснень, написаних власноруч його клієнтом протокол не містить, останній лише проставив підпис у визначених у протоколі для цього місцях. Зазначив, що працівники поліції при складанні протоколу не пересвідчились в якому обсязі ОСОБА_3 володіє українською мовою, для представництва та захисту його інтересів не залучили адвоката. Просив не позбавляти ОСОБА_3 права керування транспортними засобами, оскільки останній не є конфліктною особою та санкція статті передбачає "без такого". У разі накладання на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу, просив суд розстрочити його виконання, оскільки інші суди застосують розстрочку. Жодних інших обгрунтувань щодо необхідності застосування судом розстрочки сплати штрашу не навів та не надав відповідних належних і допустимимх доказів наявності підстав для застосування розстрочки сплати штрафу.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП, відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП).

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП).

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст.126 КУпАП).

Пунктом 2.1.а Правил дорожнього руху України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Суд враховує, що ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» вказав на те, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції на момент вчинення правопорушення) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, надано наступні докази, які безпосередньо досліджені судом та не викликають сумнівів у своїй достовірності: а, саме:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 628484 від 10.04.2024, де зазначено, що: «Гр-ну ОСОБА_2 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП. (а.с.1);

копію Витягу з ІКС ІПНП постанови серії БАД № 926709 від 27.10.2023, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с.2);

копію постанови серії ЕНА №1873264 від 10.04.2024, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.3);

копію переліку автомобільних доріг державного значення згідно постанови КМУ від 16.09.2015 №712, в якому зазначено адресну прив`язку проходження в межах адміністративних районів Полтавської області (а.с.4);

довідку від 10.04.2024, за підписом ст. інспектора ВАП УПП в Полтавській області Альбіни Ткаченко, про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно підсистеми «Адмінпрактика» Інформаційного порталу Національної поліції України до адміністративної відповідальності притягався 27.10.2023 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, постанова БАД №926709, штраф 3400 грн (сплачено) (а.с.5);

довідку від 11.04.2024, за підписом ст. інспектора ВАП УПП в Полтавській області Альбіни Ткаченко, про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі МВС, посвідчення водія не отримував (а.с.6);

компакт-диском, який має напис « ОСОБА_7 10.04.24 ст. 126 Будхіна Іхеб НОМЕР_3 » (а.с.7).

Твердження захисника про те, що ОСОБА_3 не в повному обсязі розуміє українську мову, що в ході розмови було очевидно працівникам поліції, однак останніми не було запропоновано ОСОБА_2 скористуватись послугами перекладача та адвоката під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що в подальшому призвело до порушення права на захист останнього, спростовується дослідженими судом матеріалами справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є громадянином ОСОБА_8 , 20.06.2023 отримав у встановленому законом порядку посвідку на постійне проживання в Україні, строк дії посвідки до 20.06.2033 (а.с.14).

В матеріалах справи міститься клопотання написане власноруч ОСОБА_2 , суд звертає увагу на те, що вказане клопотання написано українською мовою. Суд акцентує на тому, що в даному клопотанні ОСОБА_2 власноруч зазначено, що останній розмовляє і розуміє російську мову, частково українську мову, послуг перекладача не потребує (а.с.12).

Судом досліджено компакт-диск з написом « ОСОБА_7 10.04.24 ст. 126 Будхіна Іхеб НОМЕР_3 », який міститься в матеріалах справи (а.с.7). На відеозаписі зафіксовано зупинку т/з HONDA ACCORD, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , у зв`язку з перевищенням швидкісного режиму в межах населеного пункту Решетилівка, спілкування патрульного поліцейського з водієм, розгляд справи за ч. 1 ст. 122 КУпАП та складання адміністративного протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суд, акцентує увагу на том, що з відеозапису, вбачається, що рядовим поліції ОСОБА_9 розмова з ОСОБА_2 велась виключно українською мовою, та саме українською мовою останньому повідомлено причину зупинки та поставлено ряд запитань для встановлення особи водія та уточнюючих питань. ОСОБА_3 розмовляв російською мовою, одразу надав відповіді на всі запитання поставлені українською мовою, нічого не перепитував, не повідомляв, що не розуміє українську мову, не просив залучити перекладача, лише зазначив, що може неправильно вимовляти деякі слова.

З дослідженого відеозапису вбачається, що рядовою поліції ОСОБА_9 було роз`яснено ОСОБА_2 його права, в тому числі і право на участь перекладача та адвоката, останній не висловив бажання скористатись їх послугами при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складання адміністративного протоколу. Іншим працівником поліції розмова з ОСОБА_2 щодо з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення велась російською мовою. Рядовим поліції ОСОБА_9 оголошено ОСОБА_2 зміст протоколу про адміністративне правопорушення українською мовою, та за проханням останнього частково зміст протоколу оголошено у перекладі на російську мову.

ОСОБА_3 ніяких зауважень до дій працівників поліції не висловлював, обставини зазначені в протоколів не оспорював, в подальшому зі скаргами на дій працівників поліції до відповідних органів не звертався.

Отже, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 вільно володіє російською мовою та в достатньому обсязі розуміє та може писати українською мовою.

Таким чином доводи захисника суд вважає такими, що повністю спростовуються матеріалами справи.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП України. Під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було.

За умови встановлення доведеності факту вчинення правопорушення, навіть за наявності формальних порушень під час фіксування виявленого правопорушення, ці обставини на переконання суду не можуть нівелювати виявлене правопорушення та не вказують, що особа, яка зобов`язана дотримувати ПДР України, може уникнути настання відповідальності за вчинене правопорушення у тому числі з огляду на принципи щодо невідворотності настання юридичної відповідальності у разі порушення норм чинного законодавства.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Зокрема, на переконання суду, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням судді, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , не отримавши у встановленому порядку законодавством України посвідчення водія, керував транспортним засобом та при цьому допускав порушення ПДР України, за що притягався до відповідальності за порушення швидкісного режиму та керування транспортним засобом особою, яка не має права керування.

Окрім того, ОСОБА_6 постанову від 27.10.2023 про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не оскаржував, штраф сплатив.

Проаналізувавши наведені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП доведена повністю «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним інкримінованого правопорушення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Згідно інформації, що міститься в фабулі протоколу серії ААД №628484 від 10.04.2024 т/з HONDA ACCORD, н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , що унеможливлює застосувати до правопорушника стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки він не перебуває у приватній власності порушника, а отже будуть порушені майнові права інших осіб та положення чинного законодавства щодо обсягу прав власників, що є неприпустимим.

Відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі МВС, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія не отримував.

У постанові від 04 вересня 2023 року по справі № 702/301/20 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла до висновку, що особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (14-31цс21) вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105). Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд прийшов до висновку, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Отже, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_2 підлягає застосуванню адміністративне стягнення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Враховуючи вищевикладене, а також тяжкість скоєного правопорушення, особу правопорушника, суд приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу, що на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_5 про надання можливості сплати ОСОБА_2 штрафу у розстрочку, то суд зауважує, що дане клопотання взагалі не мотивоване та не обґрунтоване захисником, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які вказували б на те, що ОСОБА_3 через скрутне матеріальне становище позбавлений можливості сплатити штраф одразу. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про розстрочення сплати штрафу.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином з правопорушниці на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 30, 33, 40-1, 221, 280, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст. 307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня набрання постановою законної сили.

Реквізити для сплати штрафу Отримувач коштів: ГУК Полтав. обл./Полтавська/21081300 Полтавська/21081300 Банк отримувача: Казначейство України( ЕАП) Номер рахунку (IBAN) UA 0016001 Штраф за порушення ПДР.

Реквізити для сплати судового збору Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова «судовий збір», Решетилівський районний суд Полтавської області код ЄДРПОУ суду: 02886137.

Суддя О.О. Романенко