Справа № 548/877/23
Провадження № 3/548/2/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2024 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Старокожко В.П., за участі секретаря судового засідання Листопад В.Л., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення її до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Колотія С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кузубівка Хорольського району Полтавської області, громадянки України, мешканки: АДРЕСА_1 , освіта вища, неодруженої, приватного підприємця, раніше несудимої,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 16.04.2023 близько 22 год 33 хв в м. Хорол по вул. Кременчуцькій, 44 Лубенського району Полтавської області керувала автомобілем марки Peugeot Expert, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння за місцем зупинки та у медичному закладі в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовилася в присутності 2-х свідків та на відеозапис, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні 16.11.2023 ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не визнала, вказала, що показання буде надавати після дослідження судом усих доказів по справі та допиту свідків. В подальшому ОСОБА_1 в 7 судових засідань, які призначалися, починаючи з 15.01.2024 не з`являлася, письмових пояснень суду не надіслала.

На переконання судді, ОСОБА_1 свідомо ухилялася від явок до суду, штучно створюючи умови для відкладення судових засідань.

Суддя систематично та послідовно сприяв ОСОБА_1 в реалізації її права на явку та участь в судових засіданнях, завчасно повідомляючи останню про дати та час розгляду справи, складав графіки викликів, які надсилав ОСОБА_1 та її захиснику з наперед визначеними не менш, ніж трьома датами проведення судових засідань, що давало останнім можливість спланувати свій час з метою реалізації права на участь в судових засіданнях за умови наявності такого бажання.

Незважаючи на чергову неявку в судове засідання 29.03.2024 ОСОБА_1 та заявлене клопотання її захисника Колотія С.М. про відкладення розгляду справи, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язує суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, призначеної на 29.03.2024, приходжу до висновку про необхідність відмови в його задоволенні з таких підстав.

Частиною 6 статті 38 КУпАП, визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст.. 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року здня його вчинення.

З матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вбачається, що інкриміноване їй правопорушення було вчинено 16 квітня 2023 року, у зв`язку з чим, у відповідності до положень ч.6 ст.38 КУпАП, строк накладення на неї адміністративного стягнення спливає 16 квітня 2024 року.

Суддя констатує, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності надійшла до суду 25.04.2023 і по день розгляду справи по суті 29.03.2024 призначалася до розгляду 15 разів (10.05.2023, 05.06.2023, 10.08.2023, 27.09.2023, 10.11.2023, 16.11.2023, 23.11.2023, 15.01.2024, 16.01.2024, 12.02.2024, 19.02.2024, 27.02.2024, 14.03.2024, 21.03.2024, 29.03.2024), з них 2 рази 27.09.2023 та 19.02.2024 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті.

10.05.2023, 05.06.2023 та 10.08.2023 розгляд справи був відкладений за заявою ОСОБА_1 у зв`язку із задоволенням клопотань про витребування доказів та залученням для участі у розгляді справи захисника.

ОСОБА_1 тричі з`являлася в судові засіданя: 10.11.2023, коли суддею вирішувалося клопотання захисника про витребування доказів та виклик свідків, 16.11.2023, коли ОСОБА_1 висловила свою позицію, вказавши, що є невинуватою, при цьому свідчення давати в цьому засіданні відмовилася, пояснивши, що показання надасть після дослідження доказів та допиту свідків по справі, була присутня при допиті свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також 23.11.2023, коли з`явилися свідки (працівники поліції) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проте судове засідання було відкладено по причині невки адвоката Колотія С.М.

В усі інші подальші судові засідання ОСОБА_1 не з`являлася, її захисником адвокатом Колотієм С.М. подавалися клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з лікуванням/медичним обстеженням його підзахисної.

Суддя констатує, що і 29.03.2024 ОСОБА_1 вчергове, зловживаючи правом на відкладення розгляду справи, подала таке клопотання, не надавши доказів поважності відкладення судового засідання та неможливості явки в судове засідання, вчергове пославшись на проходження лікування.

При цьому, суддя в судовому засіданні 14.03.2024 роз`яснив захиснику ОСОБА_1 адвокату Колотію С.М. право подати письмові пояснення по справі, а також вказав на можливість обрати будь-який день в межах строку розгляду справи для забезпечення явки ОСОБА_1 в судове засідання та свідків з її сторони, про виклик та допит яких клопотав захисник.

При цьому, захисник Колотій С.М. в судовому засіданні 14.03.2024 та 21.03.2024 вказав, що ним буде вжито всіх заходів для забезпечення явки в судове засідання на 29.03.2024 як його підзахисної ОСОБА_1 , так і свідків - її колишнього чоловіка ОСОБА_6 та подруги ОСОБА_7 .

Проте, в судове засідання, призначене на 29.03.2024 ОСОБА_1 не з`явилася, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також не з`явилися.

Така поведінка ОСОБА_1 свідчить про те, що остання умисно та сплановано зловживає своїми процесуальними правами, свідомо затягує судовий розгляд.

Враховуючи викладене, суддя розцінює клопотання ОСОБА_1 від 29.03.2024, що подане до суду в цей же день, як зловживання процесуальними правами, спрямоване на умисне, сплановане, систематичне затягування судового розгляду справи до сплину строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Суддя констатує, що за умови завчасного повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи, наявності в неї захисника, який систематично брав участь в судових засіданнях та не був обмежений в праві як надання доказів, так і пояснень від імені своєї підзахисної, часткового задоволення клопотань ОСОБА_1 та її захисника про витребування доказів, відсутнє порушення права ОСОБА_1 на участь в судовому засіданні, так як вона не була позбавлена права на надання пояснень з приводу обставин, що їй інкримінуються, подання доказів, витребування доказів, мала достатньо часу для цього і не мала ніяких процесуальних обмежень.

ОСОБА_1 з 15 січня 2024 року постійно не знаходилася на стаціонарному лікуванні, не була позбавлена права та можливості прийняти участь в розгляді справи як особисто, так і в режимі відеоконференції, як з приміщення іншого суду, так і з використанням індивідуальних засобів зв`язку, не була позбавлена права подати письмові пояснення, які могли б бути враховані суддею при розгляді справи.

За таких обставин, на переконання судді, особиста присутність ОСОБА_1 є необов`язковою, так як остання свідомо, без належних на те причин, з метою уникнення відповідальності ухиляється від явки до суду, штучно підлаштовуючи дати проходження медичних досліджень та своє лікування під дні та години завчасно призначених судових засідань.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Колотій С.М. в судовому засіданні 29.03.2024 після відмови судді в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про чергове відкладення розгляду справи відмовився надавати будь-які пояснення щодо обставин справи, не висловив свою позицію та позицію своєї підзахисної з приводу того, яке рішення повинен прийняти суддя в порядку ст. 247 КУпАП.

Разом з тим, дослідивши зміст письмового клопотання про витребування доказів, що подавалося захисником Колотієм С.М. протягом розгляду справи, а також пояснення захисника, подані в під час дослідження письмових документів та допиту свідків, суддя вбачає, що захисник вважає неправомірними дії працівників поліції, які полягають у безпідставній зупинці транспортного засобу, керованого його підзахисною, що має наслідком незаконність всіх подальших дій: відсутність в його підзахисної ознак сп`яніння, зазначених у протоколі і, як наслідок, незаконності пропозиції, висунутої його підзахисній пройти огляд на стан сп`яніння, порушення процедури огляду її підзахисної на стан сп`яніння, що виразилося в направленні її пройти огляд не до найближчого лікувального закладу, який розташовано в м. Хорол, а до лікувального закладу, розташованого в м. Полтава, в тому, що не було продемонтровано прилад, за допомогою якого їй потрібно було пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Незважаючи на невизнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, її винуватість доводиться сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів:

- даними про адміністративне правопорушення серії ААД№ 433231 від 16.04.2023, де зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та вказано, що 16.04.2023 в м. Хорол по вул. Кременчуцькій, 44 Лубенського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Peugeot Expert, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння за місцем зупинки та у медичному закладі в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовилася в присутності 2-х свідків та на відеозапис, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України. Вказаний протокол має записи щодо анкетних даних свідків правопорушення, додатків до протоколу, якими є відеозаписи з бодікамер № 468876, 468842, відеозапис з реєстратора, направлення на огляд, пояснення свідків. В протоколі маються особисті пояснення ОСОБА_1 , завірені її підписом, запис про вилучення посвідчення водія та видачу тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами та підпис працівника поліції, що склав протокол / т. 1 а.с. 1/;

- відеозаписом з реєстратора службового автомобіля, з якого вбачається, що 16.04.2023 о 22 год 33 хв працівник поліції зупиняє за допомогою жезлу з червоним диском автомобіль білого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , що рухається йому назустріч, за кермом якого знаходиться жінка із світлим волоссям;

- відеозаписом із бодікамер працівників поліції, що починається із 22 год 46 хв, на якому зафіксовано автомобіль "Peugeot Expert", де працівник поліції спілкується із ОСОБА_1 , що стоїть біля відчинених водійський дверей вищевказаного автомобіля. Працівник поліції пропонує їй пройти медичний огляд на стан сп`яніння, роз`яснює, що у випадку відмови буде складено протокол, остання уникає спілкування, ходить навколо автомобіля, телефонує. Одна із присутніх на відеозаписі жінок, яка із контексту розмов є пасажиром автомобіля "Peugeot Expert", голосно виражається нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, звинувачує останніх в тому, що вони викрали паспорт громадянки ОСОБА_1 . Працівник поліції роз`яснює процесуальні права ОСОБА_1 та можливість залучити адвоката, пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі. Остання в цей час, спілкуючись по телефону, говорить працівнику поліції, що вона говорить із адвокатом, і запитує в слухавку, що їй робити, проходити огляд на місці чи в медичному закладі. Потім говорить, що вона буде проходити огляд в медичному закладі і буде здавати кров. В подальшому працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти до службового автомобіля, щоб доставити її у лікувальний заклад. Останній повідомлено, що вона повинна залишити свій автомобіль і проїхати із працівниками поліції. Почувши це, ОСОБА_1 говорить, що вона на ньому приїхала, ним і поїде та відмовилася їхати із працівниками поліції у медичний заклад. При цьому, з відеозапису не вбачається, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , до якого саме медичного закладу слід їхати. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від огляду у медичному закладі саме тому, що працівники поліції забороняють їхати туди на її автомобілі. Працівник поліції неодноразово пропонує пройти огляд у медичному закладі, остання ухиляється від відповіді. О 23:06 працівник поліції допомагає ОСОБА_1 знайти паспорт під сонцезахисним козирком. Остання вибачається, говорить, що не пам`ятає, як вона його туди клала. В подальшому працівник поліції роз`яснює, що якщо вона відмовиться проходити огляд на стан сп`яніння, він складе на неї протокол. О 23:08:40 ОСОБА_1 категорично говорить «Ні!» на пропозицію працівників поліції проїхати у медичний заклад, мотивуючи це тим, що вона не може залишити автомобіль. Після складання протоколу та проголошення його змісту ОСОБА_1 пише письмові пояснення в протоколі, отримує тимчасове посвідчення на право керування транспортними засобами.

Увесь відеозапис супроводжується криками та лайливими висловлюваннями пасажирки автомобіля "Peugeot Expert" ОСОБА_7 , яка постійно перебивала працівників поліції, коли ті намагалися щось пояснити громадянці ОСОБА_1 ;

- показаннями, наданими в суді працівниками поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пояснили, що 16.04.2023 в нічний час вони перебували в м. Хорол. Біля них зупинився автомобіль, водій якого сказав, що їм назустріч їде білий мікроавтобус, водій якого поводиться підозріло на дорозі. По вул. Кременчуцькій вони зупинили автомобіль "Peugeot Expert", за кермомо якого була ОСОБА_1 . Від останньої було сильно чути запах алкоголю. Неодноразово пропонували їй пройти огляд на стан сп`яніння на місці і у медичному закладі, остання відмовилася це робити. Права роз`яснювали, процедуру огляду роз`яснювали, остання ще говорила по телефону із адвокатом. Поводила себе спокійніше, ніж її пасажирка, яка звинувачувала їх у викраденні паспорта, хоча потім цей документ знайшовся у автомобілі;

- показаннми свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що був запрошений працівниками поліції бути свідком при освідуванні ОСОБА_1 на стан сп`яніння, пам`ятає, що працівники поліції пропонували останній пройти огляд на стан сп`яніння на місці та у лікувальному закладі, від чого вона відмовилася. Підписували пояснення, пояснення не читав, бо поспішав.

Аналізуючи безпосередньо показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_2 по справі, суддя прийшов до висновку, що показання цих свідків щодо всіх зазначених ними в поясненнях, наданих в суді обставин узгоджуються в повному обсязі як між собою, так із відеозаписом, наявним у матеріалах справи, даними протоколу про адміністративне правопорушення, а тому в судді не виникає підстав для недовіри цим свідкам;

- показаннями в суді свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що приїхала на місце, де поліція затримала її маму ОСОБА_1 , на прохання останньої, щоб сісти за кермо автомобіля "Peugeot Expert", свідком огляду мами на стан сп`яніння не була. Пояснення ОСОБА_3 в частині того, що її мати не перебувала в стані сп`яніння суддя не приймає до уваги, як такі, що не мають відношення до справи, так як ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановоюКабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконала вимог п.2.5 ПДР України.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідна наявність одночасно двох умов: 1) встановлений належним чином факт керування транспортним засобом; 2) встановлений належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння на момент зупинки транспортного засобу, або його відмови від проходження відповідного огляду.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що 16.04.2023 о 22 год 33 хв працівники поліції зупинили автомобіль "Peugeot Expert" білого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , що рухався їм на зустріч, за кермом якого знаходиться жінка із світлим волоссям.

Протягом всього відеозапису події, ОСОБА_1 поводиться, як водій вказаного автомобіля, вона визнає той факт, що керувала цим автомобілем в момент зупинки. Ніхто із присутніх цього факту не оспорює. На відеозаписі говорить, що вона сюди приїхала автомобілем, на ньому і поїде. Крім того, факт керування автомобілем підтверджується і показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Відтак, суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 доведений поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами у справі.

Щодо доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку, вважаю, що вказаний факт також доведений належними та допустимими доказами, зважаючи на таке.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису (починаючи з хронологічного відрізку 22:56) вбачається, що працівники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 її права згідно ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП, в присутності понятих роз`яснюють процедуру проведення огляду на стан сп`яніння та пропонують пройти огляд на місці за допомогою алкотестеру чи у медичному закладі. ОСОБА_1 , говорячи по телефону, зі слів останньої - із адвокатом, відмовляється проходити огляд на місці зупинки, кажучи, що поїде в лікарню здавати кров, а в подальшому відмовляється їхати і в медичний заклад. Це зафіксовано на бодікамери обох поліцейських. Протягом усього подальшого проміжку відеозапису ОСОБА_1 категорично відмовлялася проходити огляд на стан сп`яніння. При цьому, відмова їхати в медичний заклад не була пов`язана із його розташуванням, а була пов`язана з тим, що остання не бажала залишати свій автомобіль.

При цьому, суддя зауважує, що в силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського відповідно до встановленого законом порядку є обов`язком водія, в той час як мотиви відмови особистого характеру від проходження цього огляду не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддя констатує, що поведінка ОСОБА_1 була нелогічною і такою, що не відповідає обстановці, так як остання максимально намагалася уникнути спілкування з працівниками поліції, постійно їх перебивала, не виконувала вказівок останніх, висловлювала необґрунтовані звинувачення на адресу останніх, як привід не виконувати законні вимоги поліцейських.

При цьому, вона мала всі можливості зняти із себе висунуту поліцейськими підозру про перебування в стані сп`яніння, пройшовши тест на місці зупинки транспортного засобу чи проїхати з поліцейськими у медичний заклад, але умисно цього не зробила.

Порушень поліцією порядку висування ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що ставили би під сумнів факт учинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не встановлено.

Згідно інформації, що була витребувана на підставі клопотання заявленого ОСОБА_1 із УПП в Полтавькій області вбачається, що згідно Журналу обліку видачі, повернення приладів вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, що видихається, УПП в Полтавській області ДПП, зареєстрованим за № 755, інспектор взводу № 1 роти №2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Олефіренко О.С., заступаючи на чергування 16.04.2023 під особистий підпис отримав у користування прилад для вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, що видихається - газоаналізатор Drager Alcotest7510 ОІМL №ARLM-0363 (інвентарний № ), про що є запис № 2303 від 16.04.2023 / т. 1 а.с. 26, завірена копія журналу/ т. 1 а.с. 28-31/, завірені копії документів: сертифікат відповідності забезпечення функціонування системи управління якістю під час виробництва Газоаналізатора Drager Alcotest № UA.TR.039.645 / т. 1 а.с. 32/, декларація про відповідність вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювання засобів вимірювальної техніки Drager Alcotest 7510 ОІМL №ARLM-0363 № СДІ-0396-3ВТ / т. 1 а.с. 33/, декларація про відповідність вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів / т. 1 а.с. 34/, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки Alcotest 7510 ОІМL №ARLM-0363 / т.1 а.с. 35/, сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки № UA.TR.001 101-17 / т. 1 а.с. 36/, що вказує на наявність в працівників поліції при здійснення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 законодавчо встановленого засобу вимірювання.

Твердження захисника Колотія С.М. про те, що працівники поліції зобов`язані були показати цей засіб вимірювання правопорушниці ОСОБА_1 не грунтується на вимогах КУпАП, та інших відомчих нормативних актів.

Даними відеозаписів та пам`ятками підтверджено те, що поліцією на місці зупинки було двічі роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП із дотриманням, у тому числі, положень ч.4 ст.256 КУпАП. Цими правами ОСОБА_1 за виявленого бажання мала безперешкодну можливість скористатись та ефективно їх реалізовувати.

Окрім того, можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, ОСОБА_1 і її представнику було надано під час судового розгляду, в ході чого вони мали змогу навести доводи щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас питання щодо підстави зупинки автомобіля не є конструктивною ознакою диспозиції ч.1ст.130 КУпАП і відповідно відсутність у матеріалах справи відомостей з приводу зупинки ОСОБА_1 поліцією, на що посилається адвокат Колотій С.М., не утворює достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо його підзахисної, оскільки не спростовує факт керування нею транспортним засобом і її відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку, тобто наявність у діях останньої події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, суддя зауважує, що із наявного у справі відеозапису з реєстратора службового автомобіля вбачається, що після того, як працівник поліції подав сигнал зупинки для водія ОСОБА_1 , остання при здійснення цього маневру, прийнявши крайнє праве положення, не ввімкнула відповідний показчик повороту, чим порушила п.9.2а ПДР України, згідно якого водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою.

Зважаючи на це, працівники поліції мали право здійснити перевірку документів останньої і, як наслідок, виявивши в неї ознаки сп`яніння, запропонувати останній пройти огляд в зв`язку з цим.

Таким чином, твердження захисника ОСОБА_1 адвоката Колотія С.М. про порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння є безпідставними.

З відеозапису вбачається, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти спочатку огляд на місці, а після відмови її це зробити, пропонували неодноразово це зробити у медичному закладі, однак, остання відмовилася.

Зміст цієї інформації не є складним для розуміння та сприйняття, через це ОСОБА_1 з урахуванням її віку та досвіду водіння могла і мала усвідомлювати цю інформацію.

Остання, як водій, була обізнана про обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння за вимогою працівника поліції, розуміла наслідки цієї процедури і наслідки відмови від неї.

В даному випадку доказом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є відеозапис, в якому ОСОБА_1 чітко і однозначно заявила таку відмову.

Ні Кодексом про адміністративні правопорушення, ні відомчими нормативними актами не передбачено оформлення поліцейськими матеріалів справи, зокрема, складання процесуальних документів, у тому числі направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в безпосередній присутності водія.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим суд вважає, що наявність чи відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння та не спростовує порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР України.

В ході судового розгляду беззаперечно, поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 не мала намір їхати у медичний заклад проходити огляд на стан сп`яніння, ця відмова не була пов`язана із місцем розташування медичного закладу.

З відеозапису вбачається, що спочатку вона відмовлялася туди їхати, так як у неї ніби-то забрали паспорт працівники поліції, а коли паспорт знайшовся, відмову їхати мотивувала тим, що не бажає залишати свій транспортний засіб. При цьому, працівники поліції не обмежували її у праві вибору способу поведінки.

Таким чином, зазначення працівниками поліції в направленні (додаток 1 до Інструкції) дані медичного закладу, який не є найбільш наближеним до місця зупинки транспортного засобу, в даному конкретному випадку, за умов, встановлених в ході цього судового розгляду, з урахуванням обставин, досліджених в судовому засіданні, не є такими, які суттєво обмежили чи унеможливили реалізацію ОСОБА_1 права на належну процесуальну процедуру.

Разом з цим, ураховуючи викладене вище, суддя не посилається на це направлення як на доказ винуватості ОСОБА_1 .

Із дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що поведінка, мова, ОСОБА_1 є характерними для особи, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. З показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_11 слідує, що мався також і запах алкоголю з порожнини рота. Таким чином, працівники поліції мали всі передбачені законом підстави пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Залучення працівниками поліції понятих для участі їх в цій процедурі додатково свідчить про те, що вони були впевненні у своїх висновках.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП розцінюю як спосіб захисту правопорушниці, та намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Ці її пояснення в своїй сукупності спростовуються дослідженими доказами по справі.

В судовому засіданні встановлено, що дії працівників поліції були послідовні та узгоджені, вчиненні без перевищення повноважень, без порушень прав ОСОБА_1 , які б слугували підставою для визнання її невинуватою. Суддя приймає як належний та допустимий доказ відеозапис на СД диску, так як про здійснення запису поліцейські повідомили ОСОБА_1 , відеозапис хоч і складається із чотирьох відео, проте послідовно відтворює події. В протоколі про адміністративне правопорушення мається вказівка на існування такого доказу, номер та серія бодікамери, дата та час зйомки відображені на відеозаписі.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, за відсутності обставини, що пом`якшують її відповідальність, з метою запобіганню вчинення нею нових правопорушень у сфері транспорту, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 605,60 грн належить стягнути з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, 247, 251, 283- 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Реквізити для сплати штрафу: Полтавська/21081300 код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рр UA0016001).

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП сума штрафу, вказана вище, підлягає стягненню у подвійному розмірі - в сумі 34000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.)

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення шляхом подачі апеляції.

Повний текст постанови виготовлено 29.03.2024.

Суддя В.П. Старокожко