Справа № 598/1356/24
провадження № 3/598/794/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" червня 2024 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Левків А.І., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 4 (м.Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, інваліда ІІІ-групи, раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності,

за ч.3 ст.184 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується за ч.3 ст.184 КУпАП за те, що 13 квітня 2024 року приблизно о 20 годині 00 хвилин вона ухилилась від виконання обов`язків по догляду та вихованні своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуваючи в с.Кобилля по вул.Шевченка поблизу ліцею, в ході конфлікту з ОСОБА_3 нанесла декілька ударів своїми ногами по ногах ОСОБА_3 , чим порушувала громадський порядок і спокій громадян та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП у віці від 14 до 16 років.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Присяжнюк М.О. подала клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не вчиняла правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, так як у нею не було мотиву на порушення громадського порядку чи спокою громадян. В неї виникла сварка із ОСОБА_3 , оскільки в них особисті неприязні стосунки. ОСОБА_2 також були спричинені тілесні ушкодження. Протокол не містить конкретного обвинувачення, так як в ньому зазначені ознаки ч.1 та ч.3 ст.173 КУпАП.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідальність за ч.3 ст.184 КУпАП у батьків настає у разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

В протоколі про адміністративне правопорушення не конкретно зазначено суть адміністративного правопорушення і з його змісту вбачаються ознаки ч.1 та ч.3 ст. 184 КУпАП.

Крім того, із дослідженого відеозапису встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наносили одна одній удари та шарпались.

Таким чином, в ході судового розгляду не здобуто доказів об`єктивного характеру, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП, оскільки в діях її дочки відсутні ознаки дрібного хуліганства, так як в неї виник конфлікт із ОСОБА_3 на грунті особистих неприязних відносин, а не з хуліганських мотивів.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника, враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, вважаю, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП, слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч.3 ст.184, п.1 ч.1 ст.247, ст.284, ст.294 КУпАП,

постановив:

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП відмовити, а дану справу провадженням закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дана постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Андрій ЛЕВКІВ