Провадження № 33/4823/962/24
Категорія - ч. 1 ст. 184 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Оседача М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча в АДРЕСА_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді попередження.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків згідно ст.150 Сімейного кодексу України, а саме: 19 липня 2024 року, о 17 год. 19 хв., не знала де перебувала її малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без догляду та піклування до 18 год. 00 хв. 19 липня 2024 року. Окрім того, в квартирі був безлад, антисанітарія, дитина брудно вдягнута.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи та не об`єктивно і не в повному обсязі дослідив матеріали справи. Вказує, що в протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, наявність конкретних обставин, які б вказували на невиконання нею своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина та не вказано від яких саме обов`язків вона ухиляється. Також, акцентує увагу на тому, що працівником поліції відеозапис даної події не здійснювався, їй не було роз`яснено процесуальні права та на неї чинився психологічний тиск, а тому вважає, що справу було сфабриковано.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається, зокрема, в ухиленні батьків або осіб, які їх заміняють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - фізичні осудні особи - батьки або особи, що їх замінюють.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до ч.1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП викладений у постанові місцевого суду, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме:

- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №185397 від 19.07.2024 року, який офіційно засвідчує факт учинення ОСОБА_1 неправомірних дій, і є одним із джерел доказів в силу положень ст. 251 КУпАП (а.с.3);

- рапортом працівника поліції, зміст якого свідчить про те, що 19.07.2024 року зникла дитина заявниці ОСОБА_1 , її син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання просить допомогти поліції його знайти, що також має місце і у власноручно її викладених письмових поясненнях (а.с.5,6);

- копією довідки №5 від 03.01.2024 року про потребу дитини (дитини-інваліда) ОСОБА_2 у домашньому догляді (а.с.10).

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вищевказані докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а отже повністю підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликають, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не роз`яснили їй процесуальні права, чим було порушено право на захист не є слушними, з огляду на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівника поліції, та ставили б під сумнів наявність підстав для складання адмінпротоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено і апелянтом таких суду не надано, і це дає підстави для відхилення доводів апеляційної скарги.

Відтак, доводи ОСОБА_1 , викладені у апеляційній скарзі, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останньої слід розцінювати, як намагання нею уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та враховуючи характер вчиненого правопорушення та дані про її особу, застосував до неї стягнення у виді попередження, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач