Справа № 752/6430/24
Провадження №: 3/752/3290/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Токман Ю.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 575565, ОСОБА_1 07 травня 2024 року близько 15:00, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме вдарив по голові, вкусив за руку, словесно ображав, погрожував, принижував, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Статтею 17 КУпАП визначено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 575565 від 07.05.2024 року, рапорт про прийняття заяви про вчинення адміністративного правопорушення, письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 щодо обставин події правопорушення, копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 07.05.2024, копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 371738 від 07.05.2024, копію медичної довідки серії 12 ААВ № 315398 від 27.10.2022 відносно ОСОБА_1 , копію рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2016 року про призначення ОСОБА_1 опікуна, копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2000 року про визнання ОСОБА_1 недієздатним, копію висновку судово-психіатричного експерта № 991 від 25.09.2023.

Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2000 року у зв`язку з наявністю у психічного захворювання він визнаний недієздатним. Відповідно до висновку експерта ОСОБА_1 у період часу з 01 липня 2023 року по 05 липня 2023 року виявляв ознаки хронічного захворювання - Шизофренії параноїчної, безперервний тип перебігу, виражений дисоціативний дефект.

Вказане дає підстави для сумніву у тому, що ОСОБА_1 07 травня 2024 року під час вчинення дій, які ставляться йому у провину, перебував у стані осудності, тобто міг усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 17, 20, 40-1, 173-2, 247, 251, 252, 283-285 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю. Ф. Токман