Справа№672/482/24
Номер провадження 3/672/248/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Городок

Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Шинкоренко С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., захисниці Барилюк О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , студента 3 курсу історичного факультету Кам`янець-Подільського Національного університету ім. І.Огієнка,

за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_1 13.05.2024 складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, згідно якого останньому ставиться у вину те, що він 03.04.2024, близько 19.00 год. по вул. Артема Гончарука поблизу буд.№3 у м. Городку, неподалік споруди ВПД №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, на неодноразові вимоги не реагував, не виконував законні вимоги превентивного заходу, передбачені ст.37 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: обмеження пересування в русі, у зв`язку із підозрою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.297 КК України. В подальшому продовжуючи свої дії, не виконуючи законних вимог поліцейського, ОСОБА_1 почав тікати, на вимоги зупинитись не реагував, після чого неподалік буд. №45 по вул. Грушевського поліцейський ОСОБА_2 наздоганяючи ОСОБА_1 , при цьому словесно супроводжував вимоги зупинитись. У свою чергу, ОСОБА_1 зупинившись та дочекавшись наближення поліцейського ОСОБА_2 , який був у форменому одязі, вийняв із кишені куртки засіб сльозоточивої дії «Терен 4», який умисно застосував відносно останнього, чим міг спричинити загрозу здоров`ю останнього.

В судовому засіданні 31.05.2024 ОСОБА_1 пояснив, що він був запрошений у відділок поліції для опитування, де він очікував на вулиці близько години на приїзд СОГ. Захотів присісти, та вирішив це зробити на перилах біля входу. Вийшла поліцейська та зробила йому зауваження. Між ними вник словесний конфлікт, тому він вирішив піти, однак поліцейська почала його наздоганяти.

Захисниця ОСОБА_3 заперечує винуватість свого підзахисного та вказує, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки вимога поліцейської про обмеження пересуванні ОСОБА_1 у русі не була законною.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Допитана у якості свідка поліцейська ОСОБА_4 пояснила в судовому засіданні, що того дня вона, за вказівкою керівництва вже вдруге доставила ОСОБА_1 до відділку поліції (за його згодою). Як їй відомо, ОСОБА_1 був особою, причетною до вчинення кримінального правопорушення. Він близько 30 хв. очікував на приїзд СОГ, які мали проводити з ним якісь дії. Коли вона побачила, що ОСОБА_1 сидить на перилах центрального входу у відділок поліції, вона зробила йому зауваження, на яке він відреагував проханням пояснити у чому незаконність його дій. Після чого він вирішив кудись піти, а вона зробила йому вказівку залишатись на місці, яку він не виконав.

Свідок не змогла відповісти чітко на питання у якості кого ОСОБА_1 був викликаний до відділку поліції, лише зазначила, що це стосувалось вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.297 КК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисниці, свідка, суддя приходить до висновку, що в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Так, об`єктивною стороною складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, передбачено, що злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Разом з цим, зміст статті 185КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського. Вимоги поліцейського та їх розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.

Ч.1-3 ст.30 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що :

Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Поліція для виконання покладених на неї завдань може застосовувати інші заходи, визначені окремими законами.

Ч.1-2 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що: Поліція може застосовувати такі превентивні заходи:

1) перевірка документів особи;

2) опитування особи;

3) поверхнева перевірка і огляд;

4) зупинення транспортного засобу;

5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території;

6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю;

7) проникнення до житла чи іншого володіння особи;

8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ;

9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису;

10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб;

11) поліцейське піклування.

Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Як вбачається із дослідженого відеозапису, що підтвердила і сама свідок -поліцейська ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , не було повідомлено про причини обмежування його у праві на пересування, не доведено до його відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовувався такий захід.

У свою чергу, ст.37 Закону України «Про Національну поліцію» визначено порядок обмеження пересування особи чи транспортного засобу або фактичного володіння річчю.

Так ч.1,2 вказаної норми визначено, що: Поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та на строки, визначені Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також іншими законами України.

Відлік часу утримання затриманої фізичної особи в спеціально відведених для цього приміщеннях рахується з моменту її фактичного затримання.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 на момент вчинення інкримінованих йому дій мав статус затриманого. Не змога пояснити його статус і допитана у якості свідка поліцейська.

Як вказала захисниця ОСОБА_3 , її підзахисний не має жодного статусу у кримінальному провадженні за ч.1 ст.297 КК України, жодних процесуальних дій з ним не вчинялось. Доказів, що того дня СОГ, на яку ніби то мав очікувати ОСОБА_1 , таки прибула до ВПД №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області також немає.

Не здобуто суддею і жодних доказів на підтвердження тих обставин, що до ОСОБА_1 могло застосовуватись затримання, у порядку визначеному ст.ст.207-208 КПК України.

З врахуванням досліджених доказів, факт перебування ОСОБА_1 у відділку поліції є його власним волевиявленням на запрошення зі сторони поліцейських, а тому працівники поліції були не в праві, за встановлених суддею обставин, обмежувати його у пересуванні та забороняти пересуватись.

При цьому суддею враховується, що не було надано жодних доказів, які б свідчили про існування будь-якого процесуального статусу ОСОБА_1 у будь-якому кримінальному провадженні; він не підпадає під ознаки законності затримання без ухвали слідчого судді, суду, передбачені ст.ст.207-208 ЦПК України; були відсутні будь-які підстави для здійснення його затримання у адміністративному порядку; не встановлено суддею і будь-яких інших обставин, які б давали право поліцейським обмежувати ОСОБА_1 у пересуванні (як то рятування майна, життя тощо…).

Ст.9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

В данному випадку відсутня така обов`язкова ознака складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, як законність вимоги поліцейського.

При цьому суддя не оцінює правомірність застосування ОСОБА_1 сльозоточивого засобу «Терен-4» відносно поліцейських, оскільки з матеріалів справи вбачається, що по даному факту відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.195-3 КУпАП.

Крім того, такі дії не охоплюються диспозицією ст.185 КУпАП, оскільки свідчать не про непокору, а про опір працівнику поліції, тобто мають місце активні дії, спрямовані безпосередньо на поліцейського, тоді як непокора - це відмова від виконання законних вимог згаданої особи.

За таких обставин, справу у провадженні слід закрити, оскільки в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Враховуючи конкретні обставини справи, керуючись ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - в провадженні закрити в зв`язку із відсутністю в діях особи складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Суддя: