Справа № 177/2728/24
Провадження № 3/177/1638/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А.

розглянувши матеріали справи, що надійшли від Криворізького районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 3 ст. 126, ч. 4 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 11.11.2024 о 02 год. 48 хв., керував транспортним засобом Renault Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_3 , біля АЗС ОККО по вул. Нікопольська, буд. 56 у с-щі Радушному Криворізького району Дніпропетровської області, будучи особою, відносно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Широківського відділу ДВС від 12.10.2021 ВП № 63154069.

Окрім того, ОСОБА_1 , у той же час та в тому ж місці, після законної зупинки на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вживав алкоголь, тим самим порушив п. 2.10 є) Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Заяв про відкладення судового розгляду з поважних причин, а також інших клопотань, заяв і з процесуальних питань чи письмових пояснень по суті правопорушень за ст.ст. 126, 130 КУпАП, не надав.

Суддя враховує, що неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про дату, час та місце судового розгляду справи, являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав. ОСОБА_1 з огляду на його належне повідомлення про розгляд справи, мав вживати заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження щодо нього, а тому нехтування ним своїми процесуальними обов`язками об`єктивними причинами не обумовлено, з огляду на що, суддя вважає такі дії позицією захисту, спрямованою на уникнення від відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, шляхом створення штучного затягування строків розгляду справи. Беручи до уваги викладене, зважаючи на положення ст. 268 КУпАП, що не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.ст.126, 130 КУпАП у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судове засідання проведено без ОСОБА_1 .

Суддя, дослідивши відеозаписи на DVD-диску з відеофіксацію правопорушення та письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, з протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 171516, ЕПР1 № 171503 від 11.11.2024 слідує, що ОСОБА_1 11.11.2024 о 02 год. 48 хв., керував транспортним засобом Renault Sandero, р/н НОМЕР_3 , у с-щі Радушне у Криворізькому районі Дніпропетровської області.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 11.11.2024 зафіксовано на DVD-диску, наданого до протоколу про адміністративне правопорушення, та підтверджується постановою від 11.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Перевіряючи наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 2.1 а) ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов?язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

До матеріалів справи додано постанову головного державного виконавця Широківського відділу ДВС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.10.2021 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у ВП №63154069 з примусового виконання виконавчого листа № 177/780/20, виданого 18.08.2020 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу). Сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 01.09.2020 по 01.10.2021 становить 44766,50 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_4 .

Дослідженням файлів відеозапису на DVD-диску, наданому працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського надати документи, повідомляє, що посвідчення водія не має.

Встановлені під час судового розгляду факти свідчать про те, що ОСОБА_1 11.11.2024, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, пов`язаних з порушенням встановлених відносно його обмежень на право керування транспортними засобами, свідомо продовжував допускати порушення вимог ст. 15 Закону України «Про Дорожній рух».

Така поведінка ОСОБА_1 свідчить про триваюче умисне ігнорування ним вимог закону при виконанні обмеження, встановленого в порядку Закону України «Про виконавче провадження», у праві керування транспортними засобами, у зв`язку із зневажливим ставлення до виконання батьківських обов`язків, пов`язаних із сплатою аліментів.

Таким чином, під час судового розгляду знайшов підтвердження факт умисного керування ОСОБА_1 транспортним засобом при наявності в останнього тимчасового обмеження в праві керування транспортними засобами, тому суд дійшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Перевіряючи наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд виходить з наступного.

Диспозицією ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Так, в направленні на огляд та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, складеного працівниками поліції щодо ОСОБА_1 , зазначено про виявлені в останнього ознаки сп`яніння, такі як: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей, у розумінні п. 3 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність у діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

При перегляді відеозаписів, що містяться на DVD-диску, встановлено, що 11.11.2024 після зупинки транспортного засобу марки Renault Sandero, р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , при спілкуванні поліцейський повідомив, що вбачає у водія ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю) та запропонував пройти огляд на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд у медичному закладі та почав вживати алкогольний напій, не виходячи із-за керма автомобіля, на що поліцейський повідомив про складення відносно водія ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП. У подальшому водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, та не спростовують правомірності дій інспекторів поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП та Інструкції.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП за ознаками: вживання особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю, після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Обираючи вид і міру стягнення, суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує особу ОСОБА_1 , його явно зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративних проступків, які створюють небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню.

При цьому враховується, що ОСОБА_1 вчинив два взаємопов`язаних адміністративних правопорушення і їх розгляд відбувається одночасно одним і тим же місцевим судом, тому стягнення на нього, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП, у виді адміністративного штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом (ВВТ №769115).

На переконання суду, таке стягнення, відповідно до ст. 23 КУпАП, буде справедливим, достатнім та відповідатиме меті адміністративного стягнення.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні в справі про адміністративне правопорушення в разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 27, 33, 36, 40-1, ч. 3 ст. 126, ч. 4 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 289 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 № 177/2728/24 (провадження № 3/177/1638/24) за ч. 4 ст. 130 КУпАП та № 177/2731/24 (провадження № 3/177/1640/24) за ч. 3 ст. 126 КУпАП, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер 177/2728/24.

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення, у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вище вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя: