ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/12887/24

Провадження № 3/947/2817/24

17.12.2024 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ААД № 808670 від 08.04.2024 року)

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 року о 22:49 год., в м. Одеса по вул. Академіка Корольова, біля будинку № 60, водій ОСОБА_1 (далі особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував автомобілем марки «NISSAN», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, звуженні зіниці очей, які не реагують на світло, бліде обличчя, після чого відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі.

За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Адвокат Хрульова В.Б., яка діє в інтересах та захист ОСОБА_1 , надала до суду свої письмові заперечення, у яких зазначила, що було порушено порядок направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; ОСОБА_1 на відеозаписах з місця події веде себе адекватно, добровільно відправився с співробітниками поліції до медичний установи, однак по дорозі на нього було здійснено психологічний тиск, після чого ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі; зупинка та обшук транспортного засобу є незаконними; неявні матеріали справи не містять доказів правомірності зупинки транспортного засобу. Таким чином адвокат Хрульова В.Б. просила суд закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 підтримав думку свого захисника.

Також за клопотанням сторони захисту було допитано свідків ОСОБА_2 (співробітник поліції), ОСОБА_3 (співробітник поліції) та ОСОБА_4 (товариш ОСОБА_1 ).

Так згідно свідчень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що перебували на місці події 08.04.2024 року о 22:49 год. в м. Одеса по вул. Академіка Корольова, біля будинку № 60, повідомили, що водій автомобіля «NISSAN», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керував транспортним засобом із явними ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців, звуження зіниць без реакції на світло, бліде обличчя). В умовах воєнного стану, з метою забезпечення громадської безпеки, на підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», було проведено поверхневий огляд транспортного засобу. Під час огляду заборонених предметів чи речовин не виявлено. На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів або у медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився. Усі обставини події зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі з місця події.

Свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що 08.04.2024 року він перебував за кермом автомобіля марки «NISSAN», номерний знак НОМЕР_1 , разом із пасажиром ОСОБА_1 . Під час руху автомобіль було зупинено співробітниками поліції. За словами свідка, після зупинки співробітники поліції запропонували йому, як водієві, пройти огляд на стан сп`яніння. Свідок погодився та поїхав разом із поліцейськими до медичної установи для проведення огляду. Результати огляду виявилися негативними, що підтверджується наданою до суду копією висновку медичного огляду. Транспортний засіб був залишений на ОСОБА_1 , який продовжив керування автомобілем. Згодом на ОСОБА_1 працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Свідок зазначив, що не знає обставин, за яких на ОСОБА_1 було складено протокол, оскільки він сам не перебував на місці подій після повернення з медичного закладу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, приходить до переконання, що в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу, в тому числі й відеозаписом з місця події.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Такий обов`язок водія обумовлений необхідністю забезпечення безпеки дорожнього руху та попередження ризиків, пов`язаних із керуванням транспортним засобом у стані сп`яніння. У даному випадку працівники поліції мали обґрунтовані підстави вимагати від ОСОБА_1 пройти медичний огляд, оскільки були зафіксовані характерні зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння. Однак водій відмовився як від огляду за допомогою технічних засобів, так і від проходження огляду у спеціалізованому медичному закладі. Відмова від виконання законної вимоги працівників поліції є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що передбачає притягнення водія до відповідальності згідно з положеннями КУпАП.

Законодавство України передбачає, що наявність ознак сп`яніння може бути підставою для проведення медичного огляду. У цьому випадку працівники поліції зафіксували у ОСОБА_1 такі характерні ознаки наркотичного сп`яніння, як тремтіння пальців рук, звуження зіниць очей, які не реагують на світло, та блідість обличчя. Ці фізіологічні прояви є типовими симптомами, які свідчать про можливе перебування особи під впливом наркотичних речовин. Такі обставини обґрунтовують необхідність проведення медичного огляду, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду зафіксована у встановленому законом порядку, що посилює підозру про наявність стану наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП України, доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, отримані у встановленому законом порядку, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винуватість особи та інші обставини справи. У даному випадку вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, у якому зафіксовано час, місце, суть правопорушення, а також відмову від проходження огляду; відеозаписом з місця події, який демонструє поведінку водія та його зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння; показаннями свідків, а саме співробітників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутні під час фіксації правопорушення і підтвердили відмову ОСОБА_1 від виконання законної вимоги пройти медичний огляд. Всі зібрані докази є належними, допустимими та достатніми для встановлення обставин правопорушення.

Частина 1 ст. 130 КУпАП України встановлює відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за вимогою працівника поліції. Дії ОСОБА_1 охоплюють обидві зазначені складові: з одного боку, наявність ознак наркотичного сп`яніння свідчить про ймовірне керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а з іншого відмова від огляду підтверджує навмисне ухилення від виконання законної вимоги поліцейських. Таким чином, у діях водія наявні всі ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

З огляду на вищезазначене, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, підтверджується зібраними доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з місця події, показаннями свідків та зафіксованими ознаками наркотичного сп`яніння. Зазначені обставини дозволяють стверджувати про наявність фактичних та юридичних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо заперечень адвоката Хрульової В.Б., суд виходить з наступного.

Твердження про порушення порядку направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння:

Адвокат стверджує, що було порушено порядок направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Однак відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України та положень ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», працівники поліції мають законне право вимагати від водія проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння. У цьому випадку співробітники поліції діяли у відповідності до цих законодавчих положень та вимог процесуального законодавства. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була його особистим рішенням і не свідчить про порушення порядку, оскільки вимога пройти огляд була законною та обґрунтованою.

Твердження про адекватну поведінку ОСОБА_1 на відеозаписах та психологічний тиск:

Адвокат також зазначає, що на відеозаписах ОСОБА_1 веде себе адекватно та добровільно відправлявся до медичного закладу, але потім відмовився від огляду через психологічний тиск. Однак необхідно зазначити, що відмова від проходження огляду була здійснена у присутності співробітників поліції відповідно до їх законної вимоги. Наявність зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння у водія, зафіксованих свідками та відеозаписами, дає достатні підстави для припущення його перебування у стані сп`яніння. Відмова від огляду не спростовує цих підстав і є обставиною, що прямо вказує на порушення законодавчих вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Твердження про незаконність зупинки та обшуку транспортного засобу:

Адвокат Хрульова В.Б. також стверджує, що зупинка транспортного засобу та обшук є незаконними. Проте відповідно до ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», співробітники поліції мають право зупиняти транспортні засоби у разі підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння. У даному випадку, працівники поліції мали обґрунтовані підстави для зупинки автомобіля через явні ознаки наркотичного сп`яніння у водія. Обшук транспортного засобу проводився відповідно до положень ст. 34 та ст. 52 Закону України «Про Національну поліцію», з дотриманням усіх необхідних процесуальних вимог. Отже, ці дії є законними та не містять порушень.

Твердження про відсутність доказів правомірності зупинки транспортного засобу у матеріалах справи:

Адвокат вказує, що в матеріалах справи немає доказів правомірності зупинки транспортного засобу. Однак це твердження спростовується протоколами про адміністративне правопорушення, відеозаписами, а також показами свідків співробітників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили обставини зупинки транспортного засобу та наявність ознак наркотичного сп`яніння у водія. Усі ці матеріали є допустимими доказами відповідно до ст. 251 КУпАП України та надають підстави для висновку про законність зупинки автомобіля. Таким чином, твердження адвоката не відповідає дійсності і не може спростувати встановлені факти.

Твердження про покази свідка ОСОБА_4 :

Покази свідка ОСОБА_4 жодним чином не підтверджують і не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свідок ОСОБА_4 повідомив, що у той самий день він перебував за кермом автомобіля разом із ОСОБА_1 , після чого пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, який був негативним. Однак ці обставини не є достатніми для виключення можливості того, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом. Оскільки у його випадку відмова від огляду є ключовою обставиною справи, показання ОСОБА_4 не можуть бути основою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Відсутність негативного результату тесту у ОСОБА_4 не спростовує фактичних даних про зовнішні ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , встановлених свідками та відеозаписами, а також не усуває необхідності притягнення його до відповідальності за відмову від огляду.

Отже, усі твердження адвоката Хрульової В.Б., які стосуються порушення порядку зупинки, огляду та обшуку транспортного засобу, а також психологічного тиску на ОСОБА_1 , спростовуються доказами у справі та відповідними положеннями законодавства України.

При ухваленні цієї постановити суд також бере до уваги наступне.

Керування транспортним засобом у стані сп`яніння, незалежно від його походження (алкогольного, наркотичного чи іншого), є одним із найбільш небезпечних порушень законодавства України, оскільки створює суттєву загрозу для безпеки дорожнього руху та життя учасників руху. Вплив сп`яніння на психофізіологічний стан водія включає в себе зниження швидкості реакції, погіршення концентрації уваги, спотворення сприйняття дистанції та руху інших транспортних засобів, а також невпевненість у прийнятті рішень у критичних ситуаціях.

Наукові дослідження та практика показують, що водії у стані сп`яніння значно частіше стають причиною дорожньо-транспортних пригод, що призводить до тяжких наслідків смерті, інвалідності та фізичних травм серед пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Крім того, втрата працездатності, необхідність тривалого лікування та реабілітації є серйозною соціальною та економічною проблемою для громадян України.

Відповідно до законодавства України, заборона керування транспортними засобами у стані сп`яніння має превентивний характер і спрямована на мінімізацію ризиків у дорожньому русі. Законодавчі норми, встановлені у відповідних статтях КУпАП та інших нормативно-правових актах, визначають обов`язок водіїв проходити огляди на стан сп`яніння та встановлюють відповідальність за порушення цієї заборони. Такі заходи необхідні для забезпечення громадської безпеки та захисту інтересів кожного громадянина України, оскільки вони сприяють дотриманню принципу безпеки руху, мінімізують кількість дорожньо-транспортних пригод та створюють умови для більш ефективного функціонування транспортної системи країни.

Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, а також ступінь небезпеки, викликану тим, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі, суд вважає, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з особи, що притягується до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605, 60 грн.

Судове рішення було виготовлено та направлено до Єдиного державного реєстру судових рішень із затримкою. Це зумовлено систематичними відключеннями електроенергії, спричиненими повномасштабною збройною агресією рф проти України, а також необхідністю забезпечення розумного балансу між терміновістю розгляду невідкладних судових справ та дотриманням процедур, передбачених законодавством.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 268, 279, 280, 283, 284, ч.1 ст. 130 КпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнути ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2024 року, що складає 605, 60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси Іванчук В. М.