Справа № 752/8736/24
Провадження №: 3/752/4077/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 09.04.2024 року о 22 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Івана Федорова, буд. 29/1, керував транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголя з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - Федоров Д.С. в судовому засіданні просив закрити провадженян у зв"язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обгрунтував тим, що в порушення вимог Інструкції №1452/735 ОСОБА_1 не направляли на проходження огляду та не ознайомлювали зі змістом направлення, яке міститься в матеріалах справи. Захисник вказує, що ОСОБА_1 працівники патрульної поліції не роз"яснили права, зокрема, ст. 63 КК України, а тому просить визнати відеозапис і пояснення надані ОСОБА_1 під час здійснення відеозапису не належним доказом. Також вказує, що розписка, що міститься в матеріалах справи написана невідомою особою, а тому, на його думку, є всі підстави для закриття провадження у справі.

Крім того, захисниквказував на те, що дана справа не підсудна Голоіївському районному суду м. Києва.

ОСОБА_1 підтримав думку свого захисника.

Згідно даних загальнодуступних карт розмежування вулиць за районами в м. Києві, адреса вул. І.Федорова, 29/1 відноситься до меж Голосіївського району м. Києва.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Так, за результатами дослідження матеріалів справи, в тому числі перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, тому вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними у справі доказами.

Вказівка захисника на те, що ОСОБА_1 не направили на проходження огляду та не повідомили зміст направлення повністю спростовується переглянутим відеозаписом, з якого вбачається, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 про виявлені у нього ознаки алкогольного сп"яніння, роз"яснюють ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп"янніння на місці та у лікаря-нарколога, неодноразово пропонують останньому пройти огляд як на місц,і так і в медичному закладі охорони здоров"я, роз"яснюють ОСОБА_2 про наслідки відмови від проходження огляду, повідомляють ОСОБА_1 зміст направлення, проте ОСОБА_1 спочатку намагався домовитись з поліцейськими в позапроцесуальний спосіб про те, щоб останні не складали відносно нього протокол, а потім відмовляється від проходження огляду та погоджується на складання протоколу відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не роз"яснили права, а саме ст. 63 КК України, а тому його пояснення на відеозаписі, зокрема, щодо вживання ним алкогольних напоїв, суд відхиляє, оскільки суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо вживання ним алкогольних напоїв, так як протокол відносно ОСОБА_1 складений саме за відмову від проходження огляду, що утворює самостіний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на що не впливають пояснення водія щодо вживання або не вживання алкогольних напоїв.

Твердження захисника про те, що в матеріалах наявна розписка невідомої особи, суд до уваги не приймає, оскількі наявність або відсутність розписки про підтвердження факту залишення на зберігання транспортного засобу не впливає на встановлений факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння.

Крім того, слід вказати, що ОСОБА_1 після відмови від проведення огляду, мав змогу самостійно звернутися до медичного закладу та здати необхідне біологічне середовище з метою спростування стану алкогольного сп"яніння, проте ОСОБА_1 вказаним правом не скористався.

Враховуючи, що за відмову від проходження огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко