ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4156/24

Номер провадження 3/495/1975/2024

22 липня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Кракатиці В.І.,

за участю:

прокурора Копанської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський матеріали адміністративної справи, які надійшли від Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнатівці, Хмільницького району Хмільницької області, громадянина України, працюючого у відділені ВСП м. Білгород-Дністровський в/ч НОМЕР_1 на посаді офіцера відділення ВСП м. Білгород-Дністровський в/ч НОМЕР_1 , капітан, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ВСТАНОВИВ:

Капітан ОСОБА_2 проходить військову службу на посаді офіцера відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2018 року.

Проведеним Білгород-Дністровською спеціалізованою прокуратурою у сфері охорони Південного регіону вивченням матеріалів кримінального провадження № 0000061 від 15.11.2023, встановлені ознаки вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Так, капітан ОСОБА_1 , будучи ТВО начальника відділення ВСП м. Білгород-Дністровський, недбало поставився до військової служби та свої службових обов`язків, в порушення вимог Статуту та вимог Порядку вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172 15 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби за наступних обставин, в умовах особливого періоду, за наступних обставин.

Так, встановлено, що 14.11.2023 під час направлення військовослужбовців відділення ВСП, а саме сержанта ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 та старшого сержанта ОСОБА_5 до відділення поліції № 2 м. Татарбунари, для здійснення доставки військовослужбовця матроса ОСОБА_6 до другого слідчого відділу ДБР м. Одеса, не перевірив та не забезпечив їх озброєння та належну екіпіровку, не провів інструктаж.

Крім того, під час отримання наказу від ПТУ ВСП на конвоювання іншого затриманого військовослужбовця - ОСОБА_7 , будучи обізнаним, що особовий склад поїхав не озброєний та не екіпірований, на службовому транспортному засобі, не предназначеному для конвоювання, жодних заходів не вжив, щодо забезпечення надійної охорони затриманого військовослужбовця. Не надав команду щодо здійснення доставки лише затриманого військовослужбовця - ОСОБА_7 , що призвело до ненадійного розміщення в автомобілі затриманих військовослужбовців та одного конвойного, та як наслідок втечі затриманого ОСОБА_7 з автомобіля.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення № 11-2024/СП від 03.05.2024 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підтримала та просила визнати винним останнього у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті. Пояснила, що ОСОБА_1 , знаючи, що склад конвойної служби, що супроводжував одного військового був не належним чином укомплектований та екіпірований, не вжив жодних заходів щодо забезпечення охорони іншого затриманого військовослужбовця, що призвело до ненадійного розміщення в автомобілі затриманих військовослужбовців та одного конвойного, та як наслідок втечі затриманого ОСОБА_7 з автомобіля.

Правопорушник та його представник у судове засідання не з`явилися.

Судом зауважується, що за час перебування справи в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеського області ані правопорушник, ані його представники жодного разу не з`явилися у судові засідання для слухання справи по суті. Справа неодноразово призначалася до розгляду та як наслідок відкладалася через подані заяви захисників правопорушника (23.05.2024, 20.06.2023).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся судом про час і місце проведення судового розгляду шляхом надіслання йому судових повісток.

На офіційному сайті Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеського області в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи щодо ОСОБА_1 до розгляду були зазначені відомості про дату, час та місце розгляду такої.

Суд використав процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п. 14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. У рішенні від 07.07.89 р. у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», в якому Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що з правом особи на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, а також вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

При цьому, суддею зауважується, що впродовж часу перебування справи в провадженні суду ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами останній не скористався.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи судом сприймається як її особисте волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення до військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду. Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст. 172-13 КУпАП).

Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Статтями 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відміно служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Оскільки диспозиція ст. 172-15 КУпАП є бланкетною і встановлення ознак вказаного адміністративного правопорушення потребує звернення до інших нормативно-правових актів, які врегульовують проходження військової служби, та які були порушені військовослужбовцем, із обов`язковим зазначенням в протоколі.

Відповідно до ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і не ухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовцям за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Згідно вимог ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим статутом, за вийнятком випадків передбачених КУпАП.

Тобто, несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків, передусім, характеризує поведінку (дію або бездіяльність) при недбалості. Вона означає, що за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (неякісне, неточно, неповно, поверхнево, несвоєчасно тощо) або взагалі не виконує службові обов`язки, які входять до її компетенції. Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в України», який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан, який продовжувався відповідними Указами Президента України.

Особливий період діє в Україні від 24 лютого 2022 року, після оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово був продовжений та триває по сьогоднішній час.

Таким чином, на момент вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , на території України був встановлений та діяв особливий період.

На підтвердження винності гр. ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні суду були надані наступні письмові докази:

Протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення № 11-2024/СП від 03.05.2024, в якому вказані обставини інкримінованого адміністративного правопорушення.

Копія постанови слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві від 30 квітня 2024 року,, відповідно до якого кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 418 КК України, було закрито - у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

Протокол допиту ОСОБА_1 , який пояснив, що проходить військову службу на посаді офіцера відділення ВСП м. Білгород-Дністровський з 2018 року. Так, з 01.11.2023 по 15.11.2023, він виконував обов`язки начальника відділення ВСП, оскільки підполковник ОСОБА_9 перебував у відпустці.

14.11.2023 приблизно о 14 годині від відділення № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП надійшла інформація, про те що вони розшукали військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , який перебував у СЗЧ, а саме матроса ОСОБА_10 . Далі він прийняв рішення направити особовий склад, а саме мол.с-нта ОСОБА_11 , ст. сержанта Шпуру та с-т ОСОБА_12 на автомобілі Nissan Qashqai в/н НОМЕР_3 до м. Татарбунари з метою доставки Стеценка до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Перед виїздом особового складу вони особисто екіпірувались спеціальним засобами, такими як: гумові кийки та наручники, щодо інших засобів, які вони могли отримати, він особисто не бачив. Щодо інструктажу, інструктаж, як пояснив сам ОСОБА_1 , проводиться щосереди відповідно до наказу з організації службової діяльності на 2023, а саме доводиться порядок несення служби у черговій зміні та порядок конвоювання.

Далі, приблизно о 16 годині, йому зателефонував мол.сержант ОСОБА_11 та доповів, що по прибуттю на місце, а саме до відділення поліції м. Татарбунари йому стало відомо, що поліцейськими затримано солдата ОСОБА_13 , який перебував у розшуку та на нього була ухвала суду щодо його затримання. ОСОБА_1 по команді доповів телефоном до відділу організації охорони патрульно-постової служби розшуку та діяльності ПТУ ВСП, кому саме прізвище не пам?ятає, ця посадова особа дала йому вказівку здійснити конвоювання Монастриліу до ПТУ ВСП. ОСОБА_1 особисто питання щодо порядку конвоювання, чи щодо наказу на конвоювання, а також яким чином це здійснити на необладнаному автомобілі не задавав.

Після чого, близько 17.00, ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_11 та у телефонному режимі довів йому про те, що він залучається до конвоювання, я здійснив інструктаж по телефону, та довів що він є начальником конвою, а решта з ним військовослужбовці - конвойні та наказав, щоб він здійснив конвоювання Монастриліу до ІНФОРМАЦІЯ_3 . За ОСОБА_10 він нічого не говорив, ОСОБА_11 питання по ньому не задавав.

Далі, близько 18 години 10 хвилин, ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_11 та доповів, що під час конвоювання Монастриліу, останній під час руху автомобіля здійснив втечу. ОСОБА_1 віддав наказ ОСОБА_11 щодо здійснення першочергових пошукових заходів, проте вони результатів не дали. ОСОБА_1 надав вказівку ОСОБА_14 на Одесу до ПТУ ВСП.

Зазначає, що він особисто бачив наказ на конвоювання Монастирліу до події, близько 16.30, йому його скинули по «Вотсапу» хтось з посадових осіб ПТУ ВСП, прізвища не пам`ятає.

Матеріалами службового розслідування проведеного згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2023 № 385 «Про призначення службового розслідування щодо втечі затриманого військовослужбовця під час конвоювання», згідно з яким встановлено, що інформація щодо втечі затриманого військовослужбовця в/ч НОМЕР_4 солдата ОСОБА_15 14.11.2023 під час конвоювання військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 в/ч НОМЕР_1 знайшла своє підтвердження. Встановлено, що 14.11.2023 на виконання ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 12.07.2023 справа № 463/6282/23, співробітниками ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеської області було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_15 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2023 № 383 для конвоювання затриманого за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення військовослужбовця із відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області до військової частини НОМЕР_1 , 14.11.2023 було призначено конвой від відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 у складі: начальник конвою молодший сержант ОСОБА_3 , конвойний солдат ОСОБА_16 , конвойний старший сержант ОСОБА_5 для конвоювання за маршрутом до військової частини НОМЕР_1 з подальшим його конвоюванням до Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань (м. Львів).

14.11.2023 близько 18.00 слідуючи службовим автомобілем (в/н НОМЕР_3 ) автошляхом (E-87) через населений пункт АДРЕСА_2 , здійснивши вимушену зупинку у населеному пункту Михайлівка затриманий солдат ОСОБА_15 , скориставшись неуважністю конвою та відсутністю застосовуваних до нього спеціальних засобів (БРМ-92) та засобів зв`язування, відчинив задні праві двері службового автомобілю та вдався до втечі.

Розшукові заходи станом на 23.11.2023 позитивного результату не дали.

Наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 24.11.2023 № 62 «Про результати службового розслідування щодо втечі затриманого військовослужбовця під час конвоювання».

Рапорт ТВО начальника відділення ВСП в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 , який доповів про факт втечі військовослужбовця ОСОБА_15 .

Ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2023 року справа № 463/6282/23, якою було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_15 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Витяг з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 138 від 03.07.2023, за яким Молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , старшого інспектора відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 , в зв?язку з призначенням наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від «19 червня 2018 року № 363 на посаду офіцера відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 , який з "20" червня 2018 року був допущений до тимчасового виконання обов?язків за вакантною посадою офіцера відділення Військової служби правопорядку, вважати таким, що справи та посаду старшого інспектора відділення Військової служби правопорядку здав, а посаду офіцера відділення Військової служби правопорядку прийняв та приступив до виконання службових обов?язків.

Витяг з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 280 від 31.10.2023, яким встановлюється, що дійсно начальник відділення ВСП ОСОБА_9 вибув у щорічну відпустку строком на 15 діб з 01.11.2023 по 15.11.2023 та що в цей час ОСОБА_1 було допущено до тимчасовго виконання обов`язків начальника відділення ВСП.

Витяг з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 270 від 19.10.2023, за яким старший солдат ОСОБА_3 прийняв посаду начальника групи охорони відділення ВСП і приступив до виконання службових обов`язків.

Витяг з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 62 від 23.03.2022, за яким старший сержант ОСОБА_5 з 23 березня зарахований до списків особового складу частини та є таким, що справи та посаду помічника начальника групи відділення ВСП в/ч НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Витяг з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 88 від 23.04.2020, за яким солдат ОСОБА_17 прийняв посаду стрільця відділення ВСП та приступив до виконання службових обов`язків.

Протокол допиту свідка ОСОБА_3 , який повідомив, що 14.11.2023 з ранку, точний час вже не пам`ятає, за вказівкою ТВО начальника відділення ВПС ОСОБА_1 був направлений разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_17 (водій) до Татарбунарського відділення поліції, оскільки представниками поліції був виявлений військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 матрос ОСОБА_6 , який був у СЗЧ. Для цього ним виділили службовий транспортний засіб Nissan Qashqai. Вони одразу вирушили до м. Татарбунари це було близько 14 години. Зазначає, що перед виїздом вони не екіпірувались, інструктаж ними ніхто не проводив.

До м. Татарбунар прибули близько 16 години. По прибуттю до поліції, їх попросили трохи зачекати для оформлення документів. Десь через пів години поліцейський повідомив, що в них є ще затриманий військовослужбовець, якого затримали по ухвалі суду, та який також в СЗЧ.

Після цього ОСОБА_3 одразу зателефонував ОСОБА_1 і доповів про зазначене.

Зброї та спец. засоби не були застосовані, оскільки вони не екіпірувались. Будь яких наказів з приводу конвоювання перед доставлянням ОСОБА_10 та Манастирліу ОСОБА_3 ніхто не доводив, інструктаж не проводив. Зазначений транспортний засіб взагалі не призначений для конвоювання. Про наказ на конвоювання Манастирліу ОСОБА_3 дізнався лише після події, прибувши до ПТУ ВСП.

Зазначає, що він особисто, та фактично і інші військовослужбовці відділення раніше не залучались до конвоювання. В них на відділенні немає для цього автомобіля.

Прибувши в той день до ПТУ ВСП, ОСОБА_3 підписав документи на конвоювання, бо не дуже розумів що це та для чого ці документи, ніхто нічого не пояснив.

Протокол допиту свідка ОСОБА_5 , який повідомив, що проходить військову службу на посаді помічника начальника групи відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 з 23.03.2022 року.

До його службових обов`язків входить зокрема патрулювання, проведення перевірок у військових частинах щодо підтримання правопорядку серед військовослужбовців, чергування, тощо. Також до його обов`язків входить і доставлення правопорушників до слідчих органів, тощо.

Так, 14.11.2023 близько обідньої години, точний час вже не пам?ятає, від ОСОБА_3 він дізнався, що йому подзвонив ОСОБА_1 та надав вказівку їхати в Татарбунари у поліції забрати СЗЧ ОСОБА_10 та сказав, що він та ОСОБА_3 з водієм ОСОБА_17 на службовому транспортному засобі Nissan Qashqai маємо туди вирушати.

Вони одразу вирушили до м. Татарбунари це було близько 14 години. Зазначає, що перед виїздом вони не екіпірувались, інструктаж нам ніхто не проводив.

До м. Татарбунар вони прибули близько 16 години. По прибуттю до поліції, ОСОБА_10 з поліцейськими стояв на дворі, тому ОСОБА_5 залишився біля машини, а ОСОБА_3 зайшов до відділення. ОСОБА_10 весь цей час поводив себе збуджено, хотів відійти то до сестри, то ще до когось, тобто намагався якось втікти.

Через хвилин 30 вийшов ОСОБА_3 та повідомив, що є ще один військовослужбовець, якого треба завезти до ПТУ ВСП м. Одеса. У присутності ОСОБА_5 . ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_1 та доповів про ще одного військовослужбовця.

Десь через пів години вивели цього військовослужбовця, як виявилось згодом Манастирліу, хочу зазначити, що він на фоні ОСОБА_10 поводив себе спокійно, зі всім погоджувався. Перед посадкою у машину, ОСОБА_3 провів невеличкий інструктаж про порядок дій у разі зміни обстав ноки (нападу, втечі). Після чого ОСОБА_3 дав команду провести особистий огляд військових на заборонені предмети та сідати до автомобілю, а саме: водій - ОСОБА_18 , за ним ОСОБА_5 , біля нього з права - ОСОБА_10 , біля ОСОБА_10 та правих дверей - Манастирліу, та з переду на пасажирському сидінні - ОСОБА_3 .

Проїзжавши с. Заря, це вже було близько 18 години вечора, тобто на вулиці вже було темно, та зупинившись на пішохідному переході за транспортним засобом, Монастрліу різко відчинив свої двері та вдався до втечі.

ОСОБА_5 з ОСОБА_19 подав команду «ВТЕЧА», ОСОБА_11 вибіг з машини за Манастриліу, а водій одразу звернув на узбіччя та зупинився. Монастирліу вибіг, перебіг дорогу на ліву сторону. ОСОБА_5 залишився в машині охороняти ОСОБА_10 .

Через хвилин 20 до машини повернувся ОСОБА_20 та сказав, що Манастирліу втік, наздогнати його не вийшло.

Зброї та спец. засоби не були застосовані, оскільки вони не екіпірувались.

Будь-яких наказів з приводу конвоювання перед доставлянням ОСОБА_10 та Манастирліу ОСОБА_5 ніхто не доводив, інструктаж з приводу саме конвоювання не проводив. Зазначений транспортний засіб взагалі не призначений для конвоювання. Про наказ на конвоювання Манастирліу ОСОБА_5 дізнався лише після події, прибувши до ПТУ ВСП. Зазначає, що він особисто раніше не залучався до конвоювання.

Протокол допиту свідка ОСОБА_17 , який повідомив, що 14.11.2023 близько обідньої години, точний час вже не пам`ятає, йому зателефонував ОСОБА_1 та надав вказівку йому та ОСОБА_3 їхати в Татарбунари до поліції забрати СЗЧ ОСОБА_10 та завезти його до ДБР м. Одеса, сказав для цього використати службовий транспортний засіб Nissan Qashqai. Дорогу до ДБР ОСОБА_17 не знав, тому вирішив взяти із собою ОСОБА_5 . Зазначає, що з ОСОБА_1 розмовляв по телефону у відділення на той час ОСОБА_1 був відсутній.

Вони одразу вирушили до м. Татарбунари це було близько 14 години. Зазначає, що перед виїздом вони не екіпірувались нічим, інструктаж ними ніхто не проводив.

Під час під`їзду до м. Татарбунари ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_1 та сказав, що з ОСОБА_21 треба забрати ще одного військовослужбовця, а саме Монастирліу також до м. Одеси, а саме до ПТУ ВСП.

До м. Татарбунар вони прибули близько 16 години. По прибуттю до поліції, ОСОБА_10 вивели поліцейські та передали їм, вони його одразу посадили машини, ОСОБА_11 зайшов у приміщення поліції, приблизно через 30 хвилин вийшов ОСОБА_11 разом з ОСОБА_13 , який вів себе спокійно, йшов на контакт. Також до цього моменту інформація, що вони є складом конвою їм не надходила, наказ їм ніхто не доводив, а також інструктаж з ними ніхто не проводив.

Перед посадкою у машину вони провели особистий огляд військових на заборонені предмети та посадили в автомобіль, а саме: водій ОСОБА_17 , за ним - ОСОБА_5 , біля ОСОБА_5 з права - ОСОБА_10 , біля ОСОБА_10 та правих дверей - Манастирліу, та з переду на пасажирському сидінні - ОСОБА_3 .

Після початку руху, Манастриліу постійно просився зупинитись біля магазину, аптеки, нащо йому відмовляли.

Проїзжавши с. Михайлівка, це вже було близько 18 години вечора, тобто на вулиці вже було темно, та зупинившись на пішохідному переході за транспортним засобом, Монастрліу різко відчинив свої двері та вдався до втечі.

ОСОБА_17 одразу припаркувався на узбіччі, після чого ОСОБА_20 вибіг за Манастирліу, потім ОСОБА_17 побіг за ними також. Зі ОСОБА_10 біля машини лишився ОСОБА_22 вибігаючи, перебіг дорогу на ліву сторону та побіг у бік поля (городів). Так як на вулиці було вже темно він зник з поля зору.

Через хвилин 10 повернулись до машини, після чого ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_1 та повідомив про подію. ОСОБА_1 в свою чергу надав вказівку вирушати зі ОСОБА_10 до м. Одеса. І в цей час також їм ніхто не сказав, що вони є складом конвою.

Прибувши до ПТУ ВСП передали ОСОБА_10 , і тільки тоді підполковник ОСОБА_23 повідомив, що вони були в складі конвою, та є наказ про конвоювання Монастирліу. Також показав їм навіть і постову відомість.

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_24 повідомили ОСОБА_23 , що вони були не в курсі за конвой. На що їм сказали що це їх проблеми.

Зброя та спец. засоби не були застосовані, оскільки вони не екіпірувались, тому що були необізнані за конвоювання.

Будь-яких наказів з приводу конвоювання перед доставлянням ОСОБА_10 та Манастирліу ОСОБА_17 ніхто не доводив, інструктаж з приводу саме конвоювання не проводив. Про наказ на конвоювання Манастирліу він дізнався лише після події, прибувши до ПТУ ВСП.

Зазначає, що він особисто раніше залучався до конвоювання, але лише під час служби в роті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Витяг з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 383 від 14.11.2023 «Про організацію конвоювання солдата ОСОБА_15 до в/ч НОМЕР_1 » яким командир в/ч НОМЕР_1 з метою виконання ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року справа № 463/6282/23 щодо конвоювання затриманого за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_15 із військової частини НОМЕР_1 до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, наказав зокрема:

1. Для конвоювання затриманого за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_15 із відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області до військової частини НОМЕР_1 , 14 листопада 2023 року призначити конвой у складі: начальник конвою - молодший сержант ОСОБА_3 ; конвойні - старший сержант ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_17 .

2. Начальнику відділення Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) військової частини НОМЕР_1 :

визначити особливі обов`язки, порядок організації конвоювання, порядок застосування спеціальних засобів, заходів фізичного впливу, довести заходи безпеки під час слідування автомобільним транспортом та порядок і місце проведення підбиття підсумків виконання завдання щодо конвоювання;

організувати вивчення особовим складом конвою Військової служби правопорядку вимог Порядку організації несення служби черговими змінами охорони і конвоювання підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України та конвоювання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 5 липня 2022 року № 178;

провести інструктаж особового складу конвою та опитати знання обов`язків;

здійснити конвоювання солдата ОСОБА_15 на автомобілі на базі Nissan Qashqai військовий номер НОМЕР_3 із відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області до військової частини НОМЕР_1 ;

конвой озброїти: начальник конвою та конвойні - спеціальні засоби на кожного.

забезпечити вчасне вибуття конвою.

Витяг з Наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 384 від 14.11.2023 «Про організацію конвоювання солдата ОСОБА_15 » яким командир в/ч НОМЕР_1 з метою виконання ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року справа № 463/6282/23 щодо конвоювання підозрюваного військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_15 із військової частини НОМЕР_1 до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, наказав зокрема:

1. Для конвоювання підозрюваного військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_15 із військової частини НОМЕР_1 до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, 14 листопада 2023 року призначити конвой у складі: начальник конвою - головний сержант ОСОБА_25 ; конвойні - старший солдат ОСОБА_26 , старший солдат ОСОБА_27 .

2. Начальнику штабу - заступнику командира військової частини НОМЕР_1 провести інструктаж особового складу конвою та опитати знання обов?язків.

3. Начальнику відділу організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку в гарнізонах військової частини НОМЕР_1 : визначити особливі обов?язки, порядок організації конвоювання, порядок застосування спеціальних засобів, заходів фізичного впливу, довести заходи безпеки під час слідування автомобільним транспортом та порядок і місце проведення підбиття підсумків виконання завдання щодо конвоювання, організувати вивчення особовим складом конвою Військової служби правопорядку вимог Порядку організації несення служби черговими змінами охорони і конвоювання підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України та конвоювання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 5 липня 2022 року № 178; забезпечити вчасне вибуття конвою.

Протокол затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання, за яким 14.11.2023 о 16 годині 40 хвилин було затримано ОСОБА_15 .

Посвідчення начальника конвою, список особового складу конвою, розклад постів, відомості інструктажу, бойовий розрахунок особового складу конвою, Інструкція волію транспортного засобу, Інструкція конвойному, Інструкція начальника конвою.

Журнал обліку проведених занять з особовим складом чергової зміни охорони і конвоювання відділення ВСП, де вказано, що відповідні заняття ОСОБА_1 проводилися 08.11.2023 та 15.11.2023.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 ст.172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Аналізуючи показання ОСОБА_1 про його непричетність до інкримінованого адміністративного правопорушення та належне виконання службових обов`язків ТВО начальника віділення ВСП з дослідженими судом доказами, - суд приходить до висновку про їх суперечливість, виходячи з наступного.

Так, згідно функціональних обов`язків на ОСОБА_1 , який 14.11.2023 виконував обов`язки начальника відділення ВСП були покладені обов`язки, зокрема:

визначити особливі обов`язки, порядок організації конвоювання, порядок застосування спеціальних засобів, заходів фізичного впливу, довести заходи безпеки під час слідування автомобільним транспортом та порядок і місце проведення підбиття підсумків виконання завдання щодо конвоювання;

організувати вивчення особовим складом конвою Військової служби правопорядку вимог Порядку організації несення служби черговими змінами охорони і конвоювання підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України та конвоювання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 5 липня 2022 року № 178;

провести інструктаж особового складу конвою та опитати знання обов`язків;

здійснити конвоювання солдата ОСОБА_15 на автомобілі на базі Nissan Qashqai військовий номер НОМЕР_3 із відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області до військової частини НОМЕР_1 ;

конвой озброїти: начальник конвою та конвойні - спеціальні засоби на кожного.

забезпечити вчасне вибуття конвою.

Проте як зазначається у поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_17 перед виїздом у м. Татарбунари їх не екіпірували та інструктаж проведений також не був. Зброя та спец.засоби не були застосовані, оскільки вони не були екіпіровані, тому що не були обізнані за конвоювання, адже лише коли вони прибули у ПТУ ВСП та передали військового ОСОБА_10 їм повідомили, що вони були у складі конвою.

Будь-яких наказів з приводу конвоювання перед доставлянням ОСОБА_10 та Манастирліу до них ніхто не доводив та з ним не ознайомлював, а про існування цього наказу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_17 дізналися фактично вже після того, як сталася подія.

Крім того, як зазначають у поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_17 зазначений транспортний засіб взагалі не був прилаштований для конвоювання двох осіб.

Відповідно до п.1, 3 ч.1 розділу ІІ Порядку організації несення служби черговими змінами охорони і конвоювання підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України та конвоювання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого Наказом МОУ № 178 від 05.07.2022 для охорони осіб, яких утримують на гауптвахтах, у спеціальних палатах, КТ3, та конвоювання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців від підрозділів Служби правопорядку призначаються чергові зміни охорони і конвоювання підрозділів Служби правопорядку (далі - чергова зміна охорони і конвоювання). Чергові зміни охорони і конвоювання є внутрішніми нарядами цих підрозділів. Відповідальними за організацію та несення служби черговими змінами охорони і конвоювання, рівень підготовки особового складу та його здатність виконувати завдання за призначенням є відповідні начальники (командири) органів управління (військових частин) Служби правопорядку, підрозділів Служби правопорядку в гарнізоні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доведеність вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч. 2 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, що виразилось у неналежно організованому конвоюванні затриманого ОСОБА_7 , у нездійсненні контролю, не проведені відповідного інструктажу, а також у не надані відповідних вказівок щодо порядку перевезення двох затриманих військовослужбовців, що призвело до ненадійної охорони затриманих та як наслідок втечі одного затриманого військовослужбовця ОСОБА_7 .

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Суд, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, дійшов висновку, що з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, необхідним і достатнім буде застосування до нього адміністративного стягнення в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.172-15 КУпАП у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 10 діб.

Згідно з п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки останній є військовослужбовцем, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, ст. 172-15 ч. 2, 221, 246, 248, 249, 251, 256, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 10 (десять) діб.

Строк відбуття арешту з утриманням на гауптвахті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту приведення постанови до виконання.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.Д. Анісімова