Справа № 708/1374/24
Номер провадження № 3/708/641/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Івахненко О.Г. розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, за ст. 185 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 999450 від 05.11.2024, ОСОБА_1 5 листопада 2024 року о 15 год. 55 хв. в м. Чигирині Черккаського рацону по вул. Слави, 3, вчинив злісну непокору законним вимогам працівника поліції, яка виражадася у перешкоджанні особи рукою по поверхні одягу у звязку з необхідністю застосування превентивного заходу, передбаченого ст. 34 Закону України "Про Національну поліцію" поверхневої перевірки. Дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчинені даного адміністративного правопорушення не визнав, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки злісної непокори поліцейському він не чинив.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності шляхом всебічного, повного та об`єктивного дослідження, встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адмінвпливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

За положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

У відповідності до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, так і у справах про адміністративні правопорушення, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за непокору працівникам поліції потрібна наявність одночасно таких умов:

-поліцейський має бути при виконанні службових обов`язків;

-непокора має бути злісною (тобто правопорушник має не виконувати вимоги, які наполегливо та неодноразово озвучені працівником поліції);

-вимога поліцейського має бути правомірною.

Недотримання хоча б одного із наведених критеріїв унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності за невиконання вимог поліцейського.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути конкретизовано, які саме законні вимоги поліцейського не виконуються.

На підтвердження провини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт поліцейського, рапорт ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП, протокол про адміністративне затримання № 174195 від 05.11.2024 року, довідку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року та диск з відеозаписом. Інших документів та доказів до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

При вирішенні даної справи суд враховує практику Верховного Суду, зокрема Постанову Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №524/5741/16-а КАС/ВС, та дійшов висновку, що рапорт працівника поліції М. Метошопа та рапорт ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

А протокол про адміністративне затримання № 174195 від 05.11.2024 року свідчить лише про те, що ОСОБА_1 було затримано у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, тобто вже після складання матеріалів по ст. 185 КУпАП.

Окрім того, в судовому засіданні було оглянуто СD-диск з відеозаписом, на якому зафіксовано, що працівники поліції проводять огляд ОСОБА_1 , який вказує, що має при собі шумовий пістолет та кладе на капот патрульного автомобіля інші особисті речі, які виймає з карманів куртки, однак він не зазначав, що має при собі наркотичні речовини, що спростовує обставини, викладені в фабулі рапорту ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП, де з даного відеозапису не вбачається вчинення ОСОБА_1 злісної непокори вимогам працівників поліції.

З досліджених суддею матеріалів встановлено, що ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оглянутому відеодоказі не зафіксовано, яке саме законне розпорядження поліцейського не виконано ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, в судовому засіданні не було доведено «поза розумним сумнівом» належними до допустимими доказами факту законного і правомірного розпорядження працівника поліції відносно ОСОБА_1 чи його неправомріних дій, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 185, 245, 247 283-285, 289, 294 КУпАП суддя,

УХВАЛИЛА:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 а до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко