Справа № 758/3527/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ікорська Є. С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої водієм ТРЕД, РНОКПП НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

14.03.2024 о 18:41 год. за адресою: вул. Межигірська-Спаська у м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи трамваєм К-1 НОМЕР_3, не врахувала дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не дотрималась безпечного бокового інтервалу до нерухомого транспортного засобу Audi, д.н.з. НОМЕР_2 , та скоїла наїзд на нього, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. п. 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 861823, 14.03.2024 о 18:41 год. за адресою: вул. Межигірська-Спаська у м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи трамваєм К-1 НОМЕР_3, будучи причетною до ДТП,залишила місце події, чим порушила п. 2.10 Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні ДТП визнала, пояснила, що на той момент нічого не відчула, оскільки трамвай тяжкий, будь-хто із перехожих, хто бачив момент ДТП, не подали знак, щоб вона зупинилась, вину в частині притягнення її за ст. 122-4 КУпАП заперечувала.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кочуков Д. Г. наполягав на закритті провадження у справі в частині притягнення його підзахисної за ст. 122-4 КУпАП. У обґрунтування покликався на те, що ОСОБА_1 є водієм трамваю, який рухається виключно по рейках. При повороті останній вагон трамвая виходить за межі рейок на 2 метра, тому у ОСОБА_1 не було умислу залишати місце ДТП. Від клопотання про допит свідків відмовився.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 861824 від 18.03.2024, рапортом працівника поліції, схемою місця ДТП від 18.03.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, приходжу до такого.

Із доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що з правої сторони в напрямку руху трамвая близько до трамвайних рейок припаркований автомобіль Audi. Трамвай при здійсненні повороту ліворуч задньою правою частиною за інерцією зачепив автомобіль Audi.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не відчула момент зіткнення, що також видно з відеозапису моменту бокового тертя з транспортним засобом Audi, при цьому не доведено про наявність у неї умислу залишати місце ДТП, а тому в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Аналізуючи докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважаю, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а її вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, стимулювання його до правомірної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, вважаю за необхідне застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягнення у виді штрафу.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, 124, 280, 283, 284, 291 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Єлізавета ІКОРСЬКА