Провадження № 3/201/4950/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 рокум. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Федоріщев С.С., розглянувши у судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, яка надійшла з ГУ ДПС у Дніпропетровські області щодо ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

06.11.2024 до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшли матеріали справи за протоколом №1634 від 21.10.2024 про адміністративне правопорушення, складеним відносно ОСОБА_1 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 155-1 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу, складеного головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Мельник Юлією Олександрівною, при проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 , встановлено вчинення правопорушення встановленого порядку проведення розрахунків, а саме 06.09.2024 р. о 16:12 в білетних касах «PKLN`A», розташованому за адресою АДРЕСА_3 , проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми, чим порушено п. 1, п. 2 ст. 3 розділу ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, чим порушено ч.1 ст.155-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Зарвій Р.Л. 20.11.2024 подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та письмові заперечення проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у яких просив закрити провадження у справі №201/12876/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані ініціатором притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, вивчивши заперечення його представника, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність ч відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, щ мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною першою статті 155-1 КУпАП дійсно передбачено відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Пункт 2 статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме уповноважена посадова особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається де адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому викладення суті правопорушення передбачає опис обставин, що характеризують як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону діяння, суб`єкт та об`єкт правопорушення.

Судом встановлено, що з 06.09.2024 16:12 по 13.09.2024 17:10 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої було складено Акт фактичної перевірки від 13.09.2024 №2629/04-36-07-08-РРО-. Відповідно до п.2.2.12. цього Акту, посадовими особами контролюючого органу при проведенні фактичної перевірки було проведено контрольну розрахункову операцію: «06.09.2024 р. здійснено сплату за 1 шт. вхідних квитка за ціною 400 грн. - 1 шт. розрахунок в безготівковій формі 2 шт. в готівковій формі на загальну суму 1600 грн.» Відповідно до п.3.1.цього Акту, висновок перевірки: встановлено порушення п.1,2, 12 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Ст.15 та ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». П.63.3 ст.63 та п.85.2. ст. 85 ПКУ. Ст.21, 22,23. 24 КЗпП України.

21.10.2024 р. складено Протокол №1634 про адміністративне правопорушення, яким зазначено про те, що посадовою особою головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Мельник Юлією Олександрівною при проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 , встановлено вчинення правопорушення встановленого порядку проведення розрахунків, а саме 06.09.2024 р. о 16:12 в білетних касах «PKLN`A», розташованому за адресою АДРЕСА_3 , проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми, чим порушено п. 1, п. 2 ст. 3 розділу ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, чим порушено ч.1 ст.155-1 КУпАП.

Аналізуючи надані докази і заперечення представника ОСОБА_1 , та надаючи їм оцінку, суд доходить до висновку про те, що жодних доказів скоєння вказаного порушення саме цією особою, матеріали у даній справі не містять, оскільки при складенні протоколу не з`ясовано всі обставини, не надано доказів скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП саме ОСОБА_1 , а не іншою особою.

Так, в Акті фактичної перевірки від 13.09.2024 р. №2629/04-36-07-08-РРО-, складеному під час проведення перевірки зазначено, що перевірка здійснена в присутності касирів, які й здійснювали розрахунки без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми, однак відповідальність за правопорушення за ст.155-1 КУпАП покладається на ОСОБА_1 , який ці дії не вчиняв.

Водночас, суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, можуть бути особи, які відповідно до своїх функціональних обов`язків здійснюють розрахункові операції, а також посадові особи, до компетенції яких належить організація здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

У разі притягнення до відповідальності податковий орган повинен довести, що особа, яка притягається, відповідає за розрахункові операції.

Згідно з положеннями Податкового кодексу України акт перевірки тільки фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, що зобов`язує до вчинення будь-яких дій. Він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

У статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення акти перевірок контролюючих органів безпосередньо не зазначені як види доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду Верховного Суду 08 вересня 2020 року у справі N П/811/2893/14А висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оскаржено шляхом подання заперечень до контролюючого органу за основним місцем обліку.

Податковим кодексом України передбачено апеляційний порядок оскарження в адміністративному порядку (до вищестоящого податкового органу) посадовою особою податкового органу, у випадку, якщо суб`єкт господарювання не погоджується з рішенням Державної податкової адміністрації України має право оскаржити його до суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. На вимоги ст. 280 КУпАП, посадовою особою податкового органу не надано будь-якого підтвердження обставин того, чи скористався суб`єкт господарювання наданим Податковим кодексом України, правом на оскарження рішення податкового органу, оскільки з`ясування цих питань має істотне значення для правильного вирішення справи та могло б свідчити про належне встановлення обставин порушення посадовою особою податкового законодавства.

Крім того, Наказ про направлення на перевірку до протоколу теж не доданий, що не дозволяє констатувати той факт, що сама перевірка, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, проводилась у порядку, передбаченому законом на дату вчинення правопорушення.

З урахуванням зазначеного, та враховуючи, шо суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, і згідно з КУпАП не має повноважень виходити за його межі, слід дійти висновку про відсутність належних доказів вини ОСОБА_1 , та справа підлягає закриттю.

Зазначена позиція так само підтверджується судовою практикою, зокрема у рішенні по справі №758/7514/23 від 25.09.2023.

Доходячи до такого висновку, суд враховує, що в Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року у справі № 23-рп/2010 встановлено наступне: адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Одним із елементів презумпції невинуватості є тлумачення всіх сумнівів на користь особи, яка притягається до відповідальності, а також те, що висновок про винуватість особи не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя С.С. Федоріщев