Справа № 761/9766/24
Провадження № 3/761/2673/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Циктіч Віталій Михайлович, розглянувши справу щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який офіційно не працевлаштований, мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.51 КУпАП,

у с т а н о в и в :

гр. ОСОБА_1 06.03.2024, приблизно об 11 год. 42 хв., перебуваючи у магазині «Фора» за адресою - м. Київ, вул. Парково-Сирецька, 1, здійснив дрібну крадіжку на суму 75 грн. 28 коп. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив дрібне викрадення чужого майна, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 51 КУпАП.

У судове засідання гр. ОСОБА_1 викликався шляхом телефонограми на зазначений у протоколі номер мобільного телефону, яка отримана адресатом 03.04.2024. Однак ОСОБА_1 до суду не прибув, про поважність причини неявки не повідомив.

Суддя враховує, що відповідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України», у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З викладеного витікає, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі гр. ОСОБА_1 у розгляді справи, тому наведені вище обставини дають підстави для висновку про свідоме ухилення гр. ОСОБА_1 від явки до суду.

Суддя, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення від 06.03.2024, інші, долучені до протоколу документи, дійшов висновку про таке.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається дія, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 1 статті 51 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна, зокрема, шляхом крадіжки.

Згідно з приміткою до вказаної вище статті викрадення вважається дрібним, якщо вартість викраденого на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян відповідно до п. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК) для цілей кваліфікації вчиненого за нормами законодавства про адміністративні правопорушення встановлюється на рівні соціальної пільги.

У силу пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПК соціальна пільга дорівнює 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних, який встановлюється на 1 січня звітного року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.

Отже, у 2024 році адміністративна відповідальність за викрадення чужого майна настає якщо вартість такого майна не перевищує 302 грн. 80 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 викрав товар на загальну суму 75 грн. 28 коп., що не перевищує розміру, зазначеного у ч. 3 ст. 51 КУпАП.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку про наявність у діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП.

Відповідно до положень ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення судом враховані характер правопорушення, ступінь вини правопорушника.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 33, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

гр. ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за ч. 1 ст.51 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м.Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 307-308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В.М. Циктіч