Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1408/23
Провадження № 3/382/11/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., при секретарі Матвієнко Ю. Л., за участю захисника Лещенка С. О., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного правління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 199387 від 29.08.2023 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що 29.08.2023 року о 23 год. 00 хв. в Київській області м. Яготин по вул. Мічуріна водій керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у приміщенні Яготинської лікарні у присутності лікарів, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 27.12.2023 року вину не визнав, пояснив, що в той день він відвіз матір до сестри та повертався додому. Під`їжджаючи додому, він помітив проблискові маячки та подумав, що то була швидка допомога чи якась охорона, але як потім виявилося то були працівники поліції. Працівники поліції зупинили його біля будинку та підійшли до нього, при цьому не представились та не пред`явили посвідчення, поводилися грубо. Потім казали йому, що він має ознаки сп`яніння. Потім вони попросили посвідчення водія, але він його забув вдома та вирішив сходити за ним. Після чого працівники поліції одягнули на нього кайданки, не роз`яснили йому прав, на місці не пропонували пройти огляд та відвезли до лікарні. Зазначив, що він відмовився від проходження огляду, оскільки на його думку не було підстав його проходити, а дії працівників поліції вважав неправомірними. Пояснив, що він не вживає спиртних напоїв та не палить.

Захисник в судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопорушення в силу вимог п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Подав відповідне клопотання, в якому зазначив, що із наявних у матеріалах справи доказів не підтверджено законність проведення огляду ОСОБА_1 на встановлення його перебування в стані алкогольного сп?яніння. Матеріали справи, зокрема відеозапис події, взагалі не містять відомостей з приводу того, що ОСОБА_1 на місці зупинки його транспортного засобу працівниками поліції пропонувалось пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, участь яких у даній дії є обов?язковою, а також не зафіксовано відмови чи незгоди останнього з цього приводу. Крім цього, направлення на проходження огляду ОСОБА_1 взагалі не надавалося і оформлювалося майже одночасно з медичним висновком. При формулюванні суті адміністративного правопорушення, працівником поліції у протоколі серія ААД № 199387 від 29.08.2023 року взагалі не зазначається, що водій порушив пункт 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. Вважає, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка визначена у ст. 266 КУпАП, а саме те, що працівниками поліції не було зафіксовано відмову від продуття алкотестеру Драгер на місці зупинки транспортного засобу та в подальшому, без наявності законних на те підстав, ОСОБА_1 , проти його волі було доставлено до медичного закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп?яніння, із чим він не погоджувався. Також зазначає, що ОСОБА_1 було незаконно затримано та у даному випадку по відношенню до останнього було вжито превентивних заходів із застосуванням спецзасобів (кайданків) та вчинено адміністративне затримання без складання працівниками поліції відповідного протоколу, що призвело до грубого порушення прав ОСОБА_1 . Також, в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 були оскаржені дії працівників поліції.

Про надходження на розгляд суду вказаної справи, враховуючи судову практику ЄСПЛ, було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 (мати) пояснила, що того дня син відвіз її до сестри та поїхав додому. Потім він їй зателефонував і повідомив, що його зупинили працівники поліції недалеко від будинку, а також повідомив, що на нього одягнули кайданки та відвезли до лікарні. Після чого вона приїхала до лікарні. Зазначила, що ознак у нього не помітила і син повідомив їй, що нічого не вживав. Також зазначила, що зі слів сина він відмовився від проходження огляду, оскільки нічого не вживає та не захотів проходити огляд.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши докази, суд вважає доведеними матеріалами справи наявність елементів складу правопорушення за ст. 130 КУпАП, а доводи сторони захисту такими, що підлягають відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимог ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Крім того, ст. 53 вказаного Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 автомобілем "Ford Fusion" д.н.з. НОМЕР_2 , що підтвердив ОСОБА_1 в судовому засіданні, а також підтверджується відеозаписом та показами свідка, наданими в судовому засіданні.

Натомість, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі, зокрема, шляхом вочевидь явного триваючого у часі ігнорування неодноразових вимог працівника поліції пройти такий огляд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія тощо) - ПДР не містять.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Згідно зі ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується у своїй сукупності:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 199387 від 29.08.2023 року;

- висновком результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 43 від 29.08.2023 року (відповідно до відомостей розділу 10 "висновок огляду": "1) гр. ОСОБА_1 від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився". Вказаний висновок підписаний лікарем, який письмово підтвердив відмову від огляду, скріплений печаткою Яготинської ЦРЛ;

- розпискою від 29.08.2023 року ОСОБА_2 про отримання автомобіля від працівників поліції на зберігання;

- рапортом поліцейського СРПП старшого сержанта поліції Тарасенка А. В. від 29.08.2023 року, в якому зазначено, що "29.08.2023 р. о 23 годині під час патрулювання був зупинений водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 , який не зупинився на вимогу поліцейського, а потім коли був зупинений намагався уникнути від складання адмін матеріалів, а саме намагався втекти. Тому було вирішено застосувати кайданки відносно ОСОБА_1 ";

- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, з якого вбачаються факт переслідування автомобіля та його зупинки, неодноразові вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та триваюче у часі ігнорування особою цих неодноразових вимог щодо проходження огляду, тобто фактичну відмову від такого огляду на місці.

Окремо суд звертає увагу на переглянутий в судовому засіданні відеозапис події, долучений поліцейськими на ДВД-диску, з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем "Ford Fusion" д.н.з. НОМЕР_2 .

Як вбачається з відеофайлу 0GRPP__0004A.МР4 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_3 на відрізку часу 01:19 сек. відповів "ні не буду". В процесі спілкування поліцейські висунули вимогу ОСОБА_1 щодо його знаходження на місці біля автомобіля. Далі відрізку часу 04:04-04:10 сек. поліцейський знов запитує у ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд, на що останній відповів "я вообще нікуди не їхав", та відразу після цього різким рухом розпочав відходити з місця події за автомобілем в протилежну від працівників поліції сторону. Після цього працівниками поліції було застосовано спецзасоби (кайданки) та поміщено особу до службового автомобіля. В подальшому, перебуваючи в службовому автомобілі, ОСОБА_4 запитав у працівників поліції про причину затримання, на що вони відповіли, що він чинить опір та намагається втекти, на що ОСОБА_1 на відрізку часу 07:00-07:03 говорить "я нікуди не тікав, просто додому приїхав і всьо".

Як вбачається із відеозапису, на неодноразові повторені працівником поліції вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ухиляється від відповіді "так" чи "ні" на питання чи буде він проходити огляд, фактично ігнорує вимогу щодо його проходження, не дає стверджувальної відповіді, тож відсутні будь-які підстави вважати, що він не відмовився пройти відповідний огляд, а погодився. При цьому, фразу-відповідь "я вообще нікуди не їхав" не можна розцінити як надання згоди на проходження огляду.

Як вбачається з відеофайлу 0GRPP__0005A.МР4, ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу (Яготинська ЦРЛ). На прохання ОСОБА_1 поліцейський надав своє посвідчення для огляду. В подальшому, на відрізку часу 10:56-11:07 сек. лікарем було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів "так а смисл, єслі я не п`яний". Після чого працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що буде складено протокол за ст. 130, а саме за відмову від проходження огляду, при цьому, останній жодних заперечень проти цього не виказав.

Також, з досліджених в судовому засіданні, відео файлів 0GRPP__0006A.МР4, 0GRPP__0007A.МР4, 0GRPP__0008A.МР4, вбачається складання лікарем та працівниками поліції матеріалів, які долучені до справи.

Судом не приймаються до уваги доводи сторони захисту щодо незаконного затримання ОСОБА_1 , законності (незаконності) застосування поліцейськими кайданок до нього, оскільки за змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про адміністративне порушення, а дії працівників поліції наразі не є предметом розгляду даної справи. При цьому, матеріали справи не містять письмових відомостей щодо звернень ОСОБА_1 із заявами (скаргами) до компетентних органів щодо неправильності дій поліцейських чи порушення його прав при складанні протоколу.

Крім цього, суд враховує, що за змістом КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення складається зі стадій, зокрема, порушення справи про адміністративне правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення й винесення у справі постанови. Остання полягає, зокрема, в тому, що саме компетентний орган (посадова особа) проводить розгляд справи й надає правову оцінку діям особи, що позначена в протоколі як особа, що притягується до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом ОСОБА_1 в повному обсязі мав можливість реалізувати свої процесуальні права, в тому числі право на захист, надавати пояснення та заперечення, заявляти клопотання тощо.

Відхиляючи доводи сторони захисту суд також враховує, що судовому засіданні ОСОБА_1 визнав факт реалізації свого наміру залишити місце події (відповідно до відеозапису це сталося негайно після того, як працівник поліції вдруге запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння); в засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він мав намір сходити до будинку свого місця проживання за посвідченням, однак із відеозапису вбачається, що після своїх слів "я вообще нікуди не їхав" у відповідь на пропозицію працівника поліції пройти огляд, ОСОБА_1 нічого не говорячи працівникам поліції, які до цього певний час переслідували автомобіль та після його зупинки висунули вимогу щодо знаходження водія на місці біля автомобіля, а також жодним чином не пояснюючи свої дії та не озвучуючи свої наміри, ОСОБА_1 різким рухом натомість розпочав відходити з місця події за автомобілем в протилежну від працівників поліції сторону; за цих обставин, у працівників поліції були підстави сприйняти дії особи як відмову від проходження огляду та спробу втечі з місця події.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735(далі-Інструкція) метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Крім цього, відповідно до пунктів 15-22 Розділу ІІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання "Норма". Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5). Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Разом із тим, як вбачається із відеозапису, висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився безпосередньо вже знаходячись у закладі охорони здоров`я. Натомість, норми ПДР та КУпАП встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія тощо) - ПДР не містять.

Оскільки в даному випадку ОСОБА_1 фактично відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, суд оцінює його таку відмову як безумовну відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку. Тож у даному випадку підлягають відхиленню доводи сторони захисту в тій частині, що ОСОБА_1 на місці зупинки працівниками поліції не було пропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та не зафіксовано його відмови чи незгоди, оскільки на відеозаписах долучених працівниками поліції чітко зафіксована пропозиція проходження огляду на місці зупинки, фактична відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду своїми діями (які вочевидь не дозволяють дійти висновку, що особа "не відмовилася" пройти огляд, а "погодилася"), а також безпосередня відмова вже в медичному закладі, що підтверджується висновком результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 43 від 29.08.2023. Таким чином, вимоги п. 2.5 ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Доводи сторони захисту про те, що направлення на проходження огляду не надавалося і оформлювалося одночасно з медичним висновком лікаря не може бути взяте до уваги, оскільки як вбачається із відеозаписів таке направлення складалося та самою стороною захисту не заперечується щодо складання, тобто, це не спростовує самого факту ініціювання проходження огляду на стан сп`яніння саме в закладі охорони здоров`я (Яготинській ЦРЛ).

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння та не вживає алкоголь, не спростовує наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній притягується до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а для вимоги поліцейського про необхідність проходження такого огляду необхідна не наявність доведеного стану сп`яніння, а наявність ознак, які вказують на те, що особа перебуває у такому стані.

Також суд відхиляє доводи сторони захисту щодо незалучення свідків, оскільки відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а вразі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оцінені судом вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми. При цьому, матеріали справи, в тому числі й відеозапис, не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

Як вже зазначалося, стороною захисту жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду тощо) суду не надано. Обставини, які зазначені в протоколі, узгоджуються із дослідженими судом відеозаписами долученими працівниками поліції, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 29.08.2023 року за участю ОСОБА_1 . Відеозаписи свідчать про дотримання Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінив в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 пройти відмовився, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису, підтверджується медичним висновком та його поясненнями, наданими безпосередньо в судовому засіданні (відмовився від проходження огляду, оскільки на його думку не було підстав для проходження огляду; він вбачав у діях працівників поліції порушення).

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Отже вищеперелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами захисника та поясненнями ОСОБА_1 , які заперечують його вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених судом. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Також суд враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням. Дії вчинені особою, яка притягається до відповідальності, характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеними факти керування особою транспортним засобом, встановлення ознак алкогольного сп`яніння, пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, що є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів суд дійшов висновку, що твердження сторони захисту з приводу відсутності в діях особи елементів правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно були підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та самої події, стороною захисту не наведено і при розгляді справи судом не встановлено.

Даючи оцінку доводам, викладеним стороною, суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах "Серявін та інші проти України", "Трофимчук проти України", "Проніна проти України"). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Наведені стороною захисту аргументи не спростовують наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, вони не спростовують дані, в тому числі й пояснення та відеозапис, що підтверджує поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 свідомо відмовився від проходження медичного освідування в медичному закладі, та відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як вже зазначалося, встановлює відповідальність не лише за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння безпосередньо, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду.

Суд звертає увагу, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відхиляє клопотання сторони захисту про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, дане правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху та потенційно небезпечним для суспільства, а також становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, суд вважає призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 30, 40-1, 130, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стягнути з нього 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA 0010001, код класифікації бюджету 21081300) та позбавити права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA0026001, код класифікації бюджету 22030106.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя М. М. Нарольський