Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_1 адвокатів Савчука Бориса Борисовича, ОСОБА_2 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із постановою суду, захисники Жигули Т.В. адвокати Савчук Б.Б., Нікольченко Б.Б. оскаржили її в апеляційному порядку.

У поданих апеляційних скаргах, які містять аналогічні правові обґрунтування, зазначають, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Стверджують, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак, не зміг надати біологічне середовище (сечу) для дослідження. При цьому, ОСОБА_1 наполягав але йому не було забезпечено можливості здати лабораторне дослідження інші зразки біологічного середовища.

У зв`язку з чим, переконані, що працівниками поліції порушено порядок огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, а адміністративні матеріали складені неналежним чином, оскільки вони не містять письмового направлення водія на огляд до медичного закладу.

Заперечують факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується результатами медичного огляду, який був проведений в КП «РОЦПЗН» того ж дня по його заяві.

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа №570/967/24 Суддя в суді І інстанції Красовський О.О.

Провадження № 33/4815/404/24 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С.

Вважають, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі, адвокат Савчук Б.Б. просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

У поданій апеляційній скарзі, адвокат Нікольченко Б.Б. просить поновити йому строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання адвоката Нікольченка Б.Б. про поновлення строку апеляційного оскарження та задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Нікольченка Б.Б. про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, з метою допущення останнього до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про його задоволення.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №251129 від 26 лютого 2024 року вбачається, що 25.02.2024 року о 22 год. 00 хв., в с. Вересневе, Рівненського району, Рівненської області, по вул. Дубенська, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем Renault Kangoo, р.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, дуже розширені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, а саме відмовився надавати біологічне середовище сечу.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі по тексту Інструкція), затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Розділом 3 Інструкції регламентований порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Так, за змістом пунктів 7, 8, 12, 13 вищевказаного розділу Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Крім того, відповідно до п.п. 9.4, 9.5, 9.6, 16 методичних рекомендацій "Організаційні засади проведення оглядів для встановлення стану сп`яніння та факту вживання психоактивних речовин", які є додатком №2 до наказу Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я населення №36 від 31 січня 2022 року, предметом дослідження біологічного середовища є видихуване повітря та сеча. За наявності відповідного обладнання для дослідження певних речовин при виявленні офіційних еталонних речовин можуть бути використані змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. При відмові від проходження освідчення за допомогою алкотесту, здачі біологічного середовища (сечі), при наявності письмової заяви (пояснення) водія (громадянина) при підозрі на стан алкогольного сп`яніння - наказано відбирати біологічне середовище (кров). Таким чином, лікар, проводячи огляд, повинен обов`язково провести зовнішній огляд особи, а також провести лабораторні дослідження, передбачені інструкцією, з застосуванням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, отримати висновок дослідження біологічного середовища і на підставі отриманих даних скласти акт та висновок.

При цьому, якщо особа, в силу своїх фізіологічних особливостей, не має змоги пройти огляд із застосуванням тих чи інших методів дослідження, обов`язком лікаря є проведення необхідних для висновку лабораторних досліджень, на які особа дає згоду.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З наявних у матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Під час перебування в КП «РОЦПЗН», ОСОБА_1 повідомив лікарю про відсутність у нього фізіологічного потягу сечовипускання та виявляв бажання здати на лабораторне дослідження кров.

На обґрунтоване переконання апеляційного суду, дії ОСОБА_1 не можуть розцінюватися як ухилення від проходження огляду, оскільки він фактично не відмовлявся від огляду, а сеча не являється єдиним біологічним середовищем, що підлягає дослідженню.

Крім того, адміністративні матеріали складені відносно ОСОБА_1 неналежним чином, оскільки вони не містять письмового направлення водія на огляд до медичного закладу.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що вранці 26.02.2024 року, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в КП «РОЦПЗН», який показав негативний результат (висновок лікаря №133 від 26.02.2024 року).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

Суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на те, що встановлений порядок медичного огляду ОСОБА_1 дотриманий не був, враховуючи негативні результати медичного огляду, який було проведено того ж дня, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

За таких обставин, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Нікольченка Бориса Борисовича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Нікольченку Борису Борисовичу строк апеляційного оскарження постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2024 року.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_1 адвокатів Савчука Бориса Борисовича, Нікольченка Бориса Борисовича задовольнити.

Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2024 року скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.