Номер справи 220/990/24
Номер провадження 3/220/526/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №799277 від 29.05.2024 року, 29.05.2024 р. о 19 год. 02 хв. водій ОСОБА_1 в с. Іскра, Волноваського району Донецької області по вул..Центральна, буд.25 керував транспортним засобом автомобілем «SsangYong Actyon Sport», номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя та очей. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера газоаналізатора «Драгер-6810» та проходження такого огляду в закладах охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився. Від керування ТЗ відсторонений шляхом передання тверезому водію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу додано наступні докази:

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного в зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння з якого вбачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 із застосуванням газоаналізатора «Драгер-6810» не проводився.

В судове засідання ОСОБА_1 , якому було повідомлено про день та час розгляду справи, що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, не з`явився. Крім того, ОСОБА_1 також повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом направлення телефонограми та смс-повідомлення на номер телефону зазначений у протоколі, які ним були отримано. Будь-яких заяв до суду від нього не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Представник Іваницького - адвокат Торопчин О.Д. подав до суду клопотання про закриття провадження по справі або якщо суд прийде до висновку про наявність в діях військовослужбовця ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП про зупинення провадження до його звільнення з військової служби або до припинення чи скасування воєнного стану в Україні. В клопотанні зазначив, що ч. 1 ст. 15 КУпАП визначено, що військовослужбовці, (до яких відноситься ОСОБА_1 ) несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. Отже, направлення/огляд зазначеної категорії осіб на стан сп`яніння має відбуватися лише у відповідності до цих положень Кодексу, що передбачає також скерування на огляд уповноваженою особою, відповідно до ст.. 266-1 КУпАП. Згідно з частинами 2, 4, 5, 6, 7 та 8 ст. 266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння та виконують обов`язки військової служби, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, правоохоронного органу спеціального призначення, (в силу закону до вказаного органу відносяться військовослужбовці СБУ, (а не поліції). Як убачається із змісту складеного протоколу, 29.05.2024 р. такий складено поліцією відносно військовослужбовця ЗСУ (в/ч НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 . Військовослужбовець ОСОБА_1 за посадою є працівником підрозділу із захисту державної таємниці, що підтверджується долученими матеріалами, який 29.05.2024 слідував по справах служби "по маршруту" на визначену керівництвом голину (дату, час), з відповідною документацією, що і пояснює його відмову від проходження огляду, зокрема у медзакладі, за браком часу. У матеріалах справи відсутнє направлення його на огляд складене уповноваженою військовою службовою особою. Відповідно до записів у військовому обліковому документі (посвідченні) та Довідці форми 5 про проходження служби, військовослужбовець ОСОБА_1 , починаючи з 14.03.2022 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 . У матеріалах справи та на сайті ЄДРСР та «Судова влада» відсутні дані про складання відносно військовослужбовця ОСОБА_1 який слідував на ТЗ під час виконання обов`язків військової служби (у відпустці, лікарняному не перебував) адміністративного протоколу чи судового рішення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-20 КУпАП який мав-би мати значення преюдиції при вирішенні цієї справи, з урахуванням спеціального статусу правопорушника. З урахуванням спеціальної норми статті закону, (ст. 266-1 КУпАП) скерування на огляд до медичного закладу було здійснено іншою посадовою особою, аніж переліком осіб зазначених у законі, відтоді було порушено порядок/ алгоритм дії уповноважених осіб.

Постановою суду від 14.06.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зупинення провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у наступних діях:

1) керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України та самостійною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не зважаючи на підстави такої відмови.

Доводи захисника в тій частині, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовців не належить до повноважень працівників поліції, не ґрунтуються на законі, оскільки ОСОБА_1 у даному випадку не перебував на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, внаслідок чого, як водій транспортного засобу, повинен виконувати вимоги ПДР. А тому в даному випадку підлягають застосуванню положення ст.266 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу, до нього додається відеозапис правопорушення. Проте у матеріалах справи відеозапис події відсутній.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку в матеріалах, які направлено до суду, міститься тільки протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду, будь-яких інших доказів в розумінні ст. 251 КУпАП до матеріалів не долучено.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853), надалі - Інструкції) та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Передбачених ст.. 266 КУпАП доказів суду не надано.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. А тому, провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 130, ст. ст. 247, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Якішина О.М.