головуючий у суді І інстанції Бірса О.В.
провадження № 33/824/2215/2024
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мостової Г.І., за участю секретаря Сердюк К.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гаврик Антона Вікторовича на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 22 березня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 березня 2024 року накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП в редакції Закону України від 16 лютого 2021 року № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп.

При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 02 грудня 2023 року о 10:37 год. керувала транспортним засобом марки «Volkswagen», н.з. НОМЕР_1 , по пр-ту Р.Шухевича, 32 у м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нечітка мова, та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, відмовилась у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим своїми діями порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Гаврик А.В. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 22 березня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що працівники поліції ввели ОСОБА_1 в оману щодо наявності у неї права відмовитися проходити огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я у присутності поліцейських та про наявність у неї права самостійно пройти огляд на стан сп`яніння.

У зв`язку з такою оманою ОСОБА_1 вирішила самостійно пройти огляд на стан сп`яніння та відмовилася від його проходження у присутності поліцейських. Однак самостійно пройти огляд їй не вдалося, оскільки у закладі охорони здоров`я їй пояснили, що такий огляд має бути проведений саме у присутності поліцейських.

Наявний в матеріалах справи відеозапис починається о 10:36 год. У цей час автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїжджає заднім ходом з СТО, а працівник поліції відразу після початку руху зупиняє автомобіль. ОСОБА_1 о 10:36 год повідомляє працівникам поліції як опинилась на СТО: «Я іду до косметолога, пробила колесо, вилетіла на бровку». На що поліцейський відповідає:«Та ми бачили». Після цього о 10:37 год працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 про причину зупинки: «Зупинили, тому що є повідомлення від свідків, що водій даного транспортного засобу вживав алкогольні напої. Тобто є ознаки алкогольного сп`яніння». Тобто працівники увесь час знаходились біля СТО та бачили, як ОСОБА_1 пробила колесо та заїхала на СТО. При цьому працівники поліції від невідомих свідків дізнались, що у ОСОБА_1 є ознаки сп`яніння. Після цього працівники поліції, знаходячись поряд з автомобілем ОСОБА_1 , дозволили їй сісти за кермо та почати рух.

На думку апелянта, у ситуації, що склалась, працівники поліції після спілкування після того як дізнались, що у ОСОБА_1 наявні ознаки сп`яніння зобов`язані були запобігти тому, щоб ОСОБА_1 сіла за кермо і почала виїжджати з СТО. Однак працівники поліції навмисно дозволили ОСОБА_1 сісти за кермо автомобіля, щоб у подальшому її зупинити та запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння та, відповідно, скласти протокол, що свідчить про те, що дії працівників поліції є незаконними та містять ознаки провокації,

ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Гаврик А.В. у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу додано:

відеозапис з нагрудної відеокамери працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції;

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 грудня 2023 року;

письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02 грудня 2023 року, у яких вони зазначили, що 02 грудня 2023 року об 11:00 год. знаходячись на АЗС по пр-ту Р.Шухевича, 32 у м. Києві, вони побачили автомобіль марки «Volkswagen Bora», з якого вийшла жінка з ознаками алкогольного сп`яніння. На АЗС знаходилися працівники поліції та їм було про це повідомлено.

Із переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 була зупинена працівниками патрульної поліції, коли вона, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», н.з. НОМЕР_1 , виїжджала з СТО.

Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про надходження повідомлення до поліції про те, що водій цього транспортного засобу знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, та запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Також працівник патрульної поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що вона може проти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, а її відмова від проходження огляду є порушенням пункту 2.5 ПДР, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 погодилася на проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Працівники патрульної поліції пояснили ОСОБА_1 , що у них немає технічної можливості доставити її до закладу охорони здоров`я та вони викликали для цього ще один екіпаж поліції (04:16 хв. відеозапису).

Не дочекавшись прибуття другого екіпажу ОСОБА_1 почала вимагати у працівників патрульної поліції повернути її документи (посвідчення водія), посилаючись на те, що їй треба їхати до косметолога (06:22 хв. відеозапису) після чого вона поїде проходити огляд на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 повторно вимагала повернути їй документи та зазначила, що не має часу проходити огляд на стан сп`яніння, вона запізнюється до косметолога на Софіївську площу, після чого вона почала розмовляти за мобільним телефоном та розповідати невідомій особі про те, що працівники поліції перешкоджають їй виїхати з території СТО та забрали у неї посвідчення водія (10:30 хв. відеозапису).

Під`їхав другий екіпаж патрульної поліції на службовому автомобілі (10:42 хв. відеозапису), у цей час ОСОБА_1 все ще розмовляла по телефону.

Працівник поліції із другого екіпажу ще раз запитав у ОСОБА_1 чи поїде вона до лікаря-нарколога для проходження огляду (18:31 хв. відеозапису), ОСОБА_1 ігнорувала це питання та друкувала повідомлення на мобільному телефоні. На повторне питання працівника поліції про те чи їде вона до лікаря нарколога (20:03 хв. відеозапису) ОСОБА_1 відповіла «ні» та продовжила друкувати повідомлення (20:09 хв. відеозапису).

На питання працівника поліції, чи довго ще їм очікувати ОСОБА_1 відповіла, що вона переписується (24:15 хв. відеозапису).

Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що розцінюватиме її поведінку як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 , продовжуючи друкувати повідомлення, відповіла, що він може розцінювати її поведінку як завгодно (24:30 хв. відеозапису) та повторно відмовилася їхати до лікаря нарколога (24:34 хв. відеозапису).

Поліцейський запитав у ОСОБА_1 , скільки це у займе часу (переписка у мобільному телефоні), на що ОСОБА_1 відповіла: «години, 2, 3, 5, не знаю».

Таким чином указаним відеозаписом зафіксовано чітку відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що пропозиція поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння була неодноразовою і зрозумілою, а відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була очевидною, тобто такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності.

Апеляційний суд зауважує, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що працівники поліції ввели ОСОБА_1 в оману щодо наявності у неї права самостійно пройти огляд на стан сп`яніння, апеляційний суд враховує таке.

На відеозаписі зафіксовано, що на початку спілкування з ОСОБА_1 працівник патрульної поліції роз`яснив їй, що вона може проти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, а її відмова від проходження огляду є порушенням пункту 2.5 ПДР, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності

Про можливість пройти такий огляд самостійно без супроводу працівників поліції ОСОБА_1 роз`яснено не було.

Будучи обізнаною про варіанти проходження огляду на місці або у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 висловила чітку відмову від проходження огляду, що і стало причиною складання відносно неї протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП за порушення пункту 2.5 ПДР.

Також з відеозапису вбачається, що вже після складення протоколу та після оголошення ОСОБА_1 працівниками поліції його змісту ними з невідомих причин було вручено ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння.

Однак, оскільки таке направлення вручене ОСОБА_1 після усіх указаних обставин (роз`яснення та пропозиції пройти огляд, її відмови, складення протоколу про адміністративне правопорушення) відсутні підстави вважати, що відмовитися від проходження огляду спонукала ОСОБА_1 саме поведінка працівників поліції.

Також в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 посилається на те, що працівники поліції після того як дізнались, що у ОСОБА_1 наявні ознаки сп`яніння зобов`язані були запобігти тому, щоб ОСОБА_1 сіла за кермо і почала виїжджати з СТО, однак працівники поліції навмисно дозволили ОСОБА_1 сісти за кермо автомобіля, щоб у подальшому її зупинити та запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння, що на думку апелянта свідчить про те, що дії працівників поліції є незаконними та містять ознаки провокації.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що вона почала керувати транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння 02 грудня 2023 року о 10:37 год.

Однак матеріали справи не містять доказів того, коли саме працівники патрульної поліції отримали повідомлення про те, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Такі докази не додані до протоколу, не долучені стороною захисту, а також про витребування таких судом не було заявлено клопотання під час розгляду справи.

Таким чином недоведеною є обставина, що станом на початок руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 (02 грудня 2023 року о 10:37 год.), працівникам поліції вже надійшло повідомлення та вони були обізнані про наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння, однак не перешкодили їх у початку керування автомобілем.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - це правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гаврик Антона Вікторовича залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 22 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова