Справа №: 307/1084/24
Провадження № 3/307/662/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р.,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , пенсіонерки,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 01 березня 2024 року інспектором ЮП СП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Маркітан А.В., ОСОБА_1 01 березня 2024 року у АДРЕСА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України батьківських обов`язків, що виразилося в тому, що її малолітній син ОСОБА_2 , 2010 року народження побив неповнолітню ОСОБА_3 , 2009 року народження, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 01 березня 2024 року у АДРЕСА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України батьківських обов`язків, що виразилося в тому, що її малолітній син ОСОБА_2 , 2010 року народження побив неповнолітню ОСОБА_3 , 2009 року народження (а. с. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, за ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона складу цього правопорушення - вина у формі умислу або необережності.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП є бланкетною, тобто називає і описує лише правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до норм інших законів.

Із долученого до протоколу витягу із ЄДРДР видно, що 01 березня 2024 року на підставі повідомлення підприємств, установ, організацій та посадових осіб за № 0000158 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме про те, що 01 березня 2024 року близько 10 год. 30 хв. інспектором з ювенальної первенції СП Тячівського РВП А.Маркітан в ході моніторингу телеграм - каналу «Закарпатські звістки» в додатку «Телеграм» було виявлено публікацію про те, що у Брустрянському опорному закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Усть-Чорнянської селищної ради учень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , перебуваючи в навчальному закладі в ході словесної сварки з хуліганських мотивів спричинив тілесні ушкодження учениці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Особи, що вчинили кримінальні правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності зокрема за хуліганство (стаття 296).

Згідно постанови судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2024 року вказані матеріали повернуто до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області для правильного складання протоколу.

Серед підстав, які слугували для повернення вказаного протоколу стало те, що з наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, не досягнувши віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Так, частина 4 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність батьків за вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Вказаний протокол після його доопрацювання надійшов до суду 17 квітня 2024 року і до вказаних матеріалів долучено копію клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно малолітнього ОСОБА_2 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Адміністративну відповідальність батьків чи осіб, які їх замінюють, неповнолітні діти яких вчинили діяння, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена КК України, та не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, встановлено саме частиною 4 статті 184 КУпАП, у той час як дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.184 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та "Карелін проти Росії"("Karelin v. Russia" заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1) ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р. Сас