Справа № 136/1264/24
провадження №3/136/431/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Іванець О.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій обл., про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , непрацюючого, такого, що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності 23.06.2024 за ч.1 ст.122 КУпАП,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №573152 від 24.06.2024 встановлено, що 18.06.2024 о 20:47 год. перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою свою матір ОСОБА_2 , чим своїми діями завдав психологічної шкоди її здоров`ю, тобто правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та подав до суду заяву про закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, яку мотивував тим, що насправді жодних дій, спрямованих на застосування психологічного або якогось іншого насильства до своєї матері, він не вчиняв, в тому числі не виражався на її адресу нецензурною лайкою та не погрожував фізичною розправою, і написане в протоколі абсолютно не відповідає дійсності. Щоб зрозуміти справжні обставини справи, слід звернути увагу на передумови звернення матері із заявою до поліції. Він, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , являються співвласниками житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний будинок збудував його батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У спільному будинку ОСОБА_1 жив все дитинство з 1977 року до вступу на навчання і призову на строкову військову службу у 1992 році. Однак навіть після того він постійно брав участь в утриманні будинку, робив поточні ремонти і благоустрій, допомагав батьку. У батька були напружені стосунки із матір`ю, вона його часто ображала і не допомагала йому, особливо в останні роки його життя. Відтак батько склав заповіт, згідно якого все своє майно, яке належало б йому на день смерті, заповів йому, ОСОБА_1 11 вересня 2022 року батько помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов даний будинок. Оскільки право власності на будинок батько набув, будучи в зареєстрованому шлюбі з його, ОСОБА_1 , матір`ю, то право власності на 1/2 частину будинку після його смерті було зареєстровано за нею в порядку поділу спільного майна подружжя, а інша 1/2 частка будинку зареєстрована за ним в порядку спадкування за заповітом.

Після смерті батька і оформлення ОСОБА_1 права власності на 1/2 будинку у них із матяр`ю виник спір щодо здійснення повноважень власників щодо будинку.

Зокрема, почали виникати постійні спори щодо того, якими кімнатами в будинку він може користуватися і в які взагалі, на думку відповідачки, може заходити. Мати веде себе так, наче все домогосподарство належить їй і її іншому сину - (його братові) ОСОБА_4 - закрила сарай, все батькове рухоме майно продала або зламала.

Більш того, саме мати часто вчиняє по відношенню до нього дії, які містять ознаки насильства психологічного характеру - обзиває, може псувати його речі і ховати їх, красти його власне та спільне майно, намагатись виставити його в негативному вигляді перед іншими особами. Через це саме він, ОСОБА_1 був вимушений неодноразово звертатись в поліцію з приводу незаконних дій відносно нього з боку його матері ОСОБА_2 . Вочевидь, саме це і стало справжньою підставою для звернення матері до органів поліції. Аналогічні пояснення ОСОБА_2 давав у письмових поясненнях, що долучені до матеріалів адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється із суворим додержанням законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. В силу вимог ст. 256 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на диспозицію ч.1 ст.173-2 КУпАП, за якою обвинувачується ОСОБА_1 , зі сторони особи, уповноваженої на складання протоколу про адміністративні правопорушення, слід було надати суду належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. А саме, що ОСОБА_1 дійсно вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою свою матір ОСОБА_2 .

Суд зауважує, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

На підтвердження обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, особа уповноважена на складання протоколів про адміністративні правопорушення надала суду наступні докази: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.06.2024 та пояснення матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в яких остання вказує на вчинення відносно неї сімейного насильства зі сторони сина ОСОБА_1 ; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 24.06.2024, відповідно до якої зазначено про відсутність відповідних ризиків зі сторони ОСОБА_1 , а його рівень небезпеки визначено як низький, терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_1 не застосовувася; письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до яких він заперечує вчинення будь-яких дій сімейного насильства відносно матері ОСОБА_2 .

Наведені у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях ОСОБА_2 обставини не узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 та Формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, долученою до протоколу та спростовуються ними. Будь-яких інших об`єктивних доказів, які б свідчили про вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 суду не надано.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, які ставляться у вину особі та складають склад адміністративного правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення та обставин які було встановлено в ході судового розгляду судом є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В силу вимог ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 247, 251, 276, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя О.Д. Іванець