ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/325/24 Справа № 702/304/24 Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у І інстанції Нейло І. М. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06 травня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 , 18 березня 2024 року о 07 год. 50 хв. в м. Монастирище по вул. Шевченка, керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander д.н.з, НОМЕР_1 , не була уважною, щоб мати змогу постійно стежити за дорожньою обстановкою та на нерегульованому перехресті вул. Шевченка-Жовтнева, виконуючи поворот ліворуч, не надала дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо. В результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Hyundai IONUQ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 2.3 б, 16.13 Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі.

Не погоджується з вищевказаною постановою, вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що потягло за собою не повне з`ясування усіх обставин справи та винесення неправомірного рішення.

З цього приводу посилається на рішення ЄСПЛ, які на його думку не були враховані під час винесення даної постанови.

Зазначає, що в суді вона пояснювала, що перед початком виконання маневру повороту ліворуч вона впевнилась, що відстань між керованим нею транспортним засобом та автомобілем Hyundai є безпечною для обох транспортних засобів і почала виконувати вказаний маневр.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на зміст відеозапису, з якого видно, що між автомобілями Hyundai та Mitsubishi існує дуже велика різниця в швидкостях руху. Помітно, що водій Hyundai рухається значно швидше та з метою плавного входження в заокруглення проїзної частини починає зрізати кут, виїжджаючи на зустрічну смугу руху, тим самим порушуючи вимоги п. 11.3 ПДР.

Стверджує, що причиною дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), стало саме перевищення швидкості руху водієм ОСОБА_2 .

Проте судом надано перевагу поясненням іншого учасника ДТП ОСОБА_2 від 18 березня 2024 року про те, що він їхав зі швидкістю 40 км/год, і у зустрічному напрямку по вул. Шевченка рухався автомобіль «Mitsubishi», який несподівано почав здійснювати поворот ліворуч на вул. Жовтневу.

На думку апелянта, вказані пояснення ОСОБА_2 повністю спростовуються відеозаписом події.

ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілий ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Представник потерпілої ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта тощо.

У відповідності до диспозиції ст. 124 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У відповідності до п. 2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 16.13 ПДР перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 495862 від 25 березня 2024 року, відповідно до якого зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення. Серед іншого поліцейським встановлено, що ОСОБА_4 порушила п.п. 2.3 б. 16.13 ПДР.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені обставини в протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються схемою ДТП, яка сталася 18 березня 2024 року, відповідно до якої змальовано ділянку дороги, на якій було вчинене адміністративне правопорушення; розташування транспортних засобів та відеозаписи дорожньо-транспортної пригоди.

Також суд першої інстанції при винесенні постанови поклався на пояснення учасників ДТП.

ОСОБА_1 у суді першої інстанції пояснила, що вона завчасно ввімкнула поворот ліворуч і майже здійснила маневр повороту, але на зустріч, їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , який вчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки через перевищення дозволеної швидкості руху.

Потерпілий ОСОБА_2 , у суді першої інстанції пояснив, що 18 березня 2024 року їхав по вул. Миру в напрямку вул. Шевченка в м. Монастирище зі швидкістю 40 км/год. У зустрічному напрямку по вул. Шевченка рухався автомобіль Mitsubishi під керуванням ОСОБА_1 , яка несподівано почала здійснювати поворот ліворуч на вул. Жовтневу, він намагався уникнути зіткнення, але йому не вдалося.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Всупереч позиці апелянта, зазначені докази в повній мірі підтверджують висновок суду про невиконання водійкою ОСОБА_1 п. 16.13 ПДР, що призвело до пошкодження транспортних засобів, адже вона у будь-якому випадку перед зміною напрямку руху повинна була переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Апеляційний суд зауважує, що здійснення водійкою ОСОБА_1 маневру повороту ліворуч потребує оцінки психофізіологічних якостей водія, під якими розуміється її спроможність сприймати дорожню інформацію, осмислювати її, приймати рішення і своєчасно виконувати дії з керування транспортним засобом.

Щоб добре керувати автомобілем кожен водій повинен знати рівень розвитку своїх якостей (зір; слух; сприйняття часу - вміння оцінювати тривалість дій і переміщень, що здійснюється самим водієм, іншими транспортними засобами; зорове сприйняття швидкості, напрямку руху і їх зміни тощо), від яких залежить швидка оцінка дорожньої обстановки, прийняття правильного рішення і його своєчасне виконання.

У цій справі очевидно, що ОСОБА_1 , при зміні напрямку руху та виїзду на зустрічну смугу руху, де сталось ДТП, в порушення, зокрема п. 10.1 ПДР, вибрала неправильне рішення, що стоїть у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками цього ДТП.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Окреме посилання апелянта, як на підставу для скасування постанови судді, на висновок експерта № 73/24 від 10 квітня 2024 року є безпідставним.

Щодо цього висновку то апеляційний суд зауважує, що в аспекті визнання цього висновку допустимим доказом, апеляційний суд зауважує на порушенні приписів ст. 273 КУпАП щодо порядку призначення експертизи у справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до згаданих норм законодавства про адміністративні правопорушення експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Утім в цій справі експерт не призначався органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у даному випадку суддею, що не узгоджується з ст. 273 КУпАП.

З урахуванням наведеного вказаний висновок експертного дослідження є недопустимим доказом, оскільки він отриманий в непередбаченому законом порядку.

Разом з тим, навіть у цьому висновку наявний висновок про порушення ОСОБА_1 п. 16.13 ПДР, що з технічної точки зору, знаходилось в причинному зв`язку з виникненням ДТП та зіткнення з автомобілем Hyundai д.н.з. НОМЕР_2 .

Доводи апелянта про порушення ПДР водієм ОСОБА_2 , внаслідок чого були пошкодженні транспортні засоби у цій справі не можуть бути розглянуті, оскільки уповноваженою особою щодо цього водія не складався відповідний протокол про адміністративне правопорушення, внаслідок чого суд не уповноважений надавати юридичну оцінку діям цього водія.

Попри позицію апелянта, суд не є тим органом, що може ініціювати притягнення особи до адміністративної відповідальності, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06 травня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук