Провадження №3/750/4191/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП

в с т а н о в и в:

Як зазначено у протоколі серії ЕПР1 №140928 від 01.10.2024, ОСОБА_1 01.10.2024 о 22:19 год. в м. Чернігові по пр. Миру, 231, керував транспортним засобом Daewoo Nexia, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі ЧОПНЛ у лікаря нарколога та підтверджується висновком мед закладу №812 від 01.10.2024, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ч.3 ст. 130 КУпАП, оскільки протягом року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126, ч.3 ст. 130 КУпАП та за ч.3 ст. 130 КУпАП, відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.05.2024 та постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.09.2024, відповідно.

Крім того, 30.09.2024 року о 22:51 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові, по вул. Кільцева, 7, здійснював рух на транспортному засобі Audi A4, д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому був позбавленим права керування транспортними засобами Деснянським районним судом м. Чернігова від 01.05.2024 строком на 10 років, правопорушення вчинено повторно протягом року 12.08.2024 постановою ЕНА 2810968 був притягнутий до відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП.

Також, 01.10.2024 о 22:19 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові, по пр. Миру, 231, ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі Daewoo Nexia, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому був позбавленим права керування транспортними засобами Деснянським районним судом м. Чернігова від 01.05.2024 строком на 10 років, правопорушення вчинено повторно протягом року 12.08.2024, постановою ЕНА 2810968 був притягнений до відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП.

Постановою суду від 28.10.2024 року матеріали справи №750/14261/24 (провадження №3/750/4191/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 130 КУпАП, матеріали справи №750/14262/24 (провадження №3/750/4192/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП та матеріали справи №750/14263/24 (провадження №3/750/4193/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП, об`єднано в одне провадження.

В судове засідання ОСОБА_1 вдруге не з`явився, незважаючи на те, що про розгляд справи сповіщався належним чином та завчасно, шляхом направленням йому рекомендованих листів 11.10.2024 та 28.10.2024 про виклик в судові засідання, призначені на 28.10.2024 о 09:00 год. та 16.12.2024 о 10:30 год., відповідно, за зазначеною ним у протоколах адресою, від тримання яких останній ухилився. Жодних заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не надійшло.

Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що відносно нього складені протоколи про адміністративні правопорушення, які направлені на розгляд суду, недобросовісно користується належними йому процесуальними правами, виклики до суду не отримує, провадженням у справі не цікавився, а безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також слід зазначити, що положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 126 ч.5, 130 ч.3 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Стаття 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що дану справу можливо розглянути за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 (надалі Інструкція).

Згідно п.6 розділу І «Інструкції» огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Згідно з пунктом 2 розділу І цієї «Інструкції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 «Інструкції» ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Також, відповідно до «Інструкції», огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився від огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І «Інструкції»).

Відповідно до п. 22 розділу ІІІ «Інструкції» висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Так, з відеозапису, долученого до протоколу серії ЕПР1 №140928 від 01.10.2024, дослідженого у судовому засіданні, встановлено, що під час спілкування з ОСОБА_1 , працівник поліції не назвав жодних підстав, з яких вбачається, що такий знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено, що такий не проводився. При цьому, під час зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , водію було повідомлено, що підстава зупинки це п.3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме є повідомлення від небайдужих громадян, що водій може перебувати в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. В подальшому, під час спілкування з поліцейськими водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, та названо ознаку такого сп`яніння, як «Поведінка, що не відповідає обстановці». Водій ОСОБА_1 погодився пройти освідування на визначення стану наркотичного сп`яніння та був доставлений до ЧОПНЛ. Разом з тим, на відеозаписі зафіксовано розмову поліцейського з лікарем, в ході якої поліцейський запитує у лікаря - як йому бути, оскільки везли водія на освідування з приводу підозри на перебування того в стані наркотичного сп`яніння, однак по дорозі, при зачинених вікнах автомобіля почули запах алкоголю, то на який вид освідування виписувати йому направлення. Лікар відповів, що нехай зайде водій, вони подивляться на нього. В подальшому, саме лікар спілкується з ОСОБА_1 , вказує що його доставили на експертизу і на визначення стану алкогольного сп`яніння та наркотичного. Водій ОСОБА_1 не погоджується з цим, вказує, що їхав саме на освідування стану наркотичного сп`яніння, а лікар вказує, що він не може обирати і взагалі, навіть під час освідування на визначення стану наркотичного сп`яніння він повинен буде продути прилад Драгер. Після розмови з лікарем, ОСОБА_1 погоджується пройти все, про що заповнює якійсь папери. В цей час помічник лікаря вже готує прилад Драгер, який ОСОБА_1 продуває, і прилад показує пробу 1.55% проміле. Далі лікар проводить зовнішній огляд водія. ОСОБА_1 вдруге продуває Драгер, який показує 1.53% проміле. Після чого лікар складає висновок про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Жодних процедур освідування на перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, як то відібрання біологічних зразків, не проводиться, а водія доставляють на місце зупинки поліцейські, після чого складають відповідні протоколи, зокрема і за ч.3 ст. 130 КУпАП. Однак, саме поліцейськими було порушено процедуру освідування, оскільки водію взагалі не повідомлялось про ознаки алкогольного сп`яніння, не пропонувалось пройти такий огляд на місці зупинки, що підтверджено актом огляду та відеозаписом, долученим до протоколу. Пояснення лікаря стосовно того, що водія привезли на експертизу, і він не має права обирати її вид, а проходить і на стан алкогольного сп`яніння і на стан наркотичного не узгоджуються з чинними нормативно-правовими актами, які регламентують процедуру та порядок проведення освідування. Більш того, біологічне середовище для проведення процедури освідування на визначення стану наркотичного сп`яніння, у водія відібрано взагалі не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП, оскільки ознаки алкогольного сп`яніння водію взагалі названі не були, право на проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і у лікарні, як і право не погодитись з результатами огляду на місці зупинки ОСОБА_1 роз`яснено не було, останнього було доставлено до медичного закладу для проходження освідування на визначення стану саме наркотичного сп`яніння, однак біологічне середовище взагалі не відбиралось, тобто результати огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного відносно ОСОБА_1 01.10.2024 року в медичному закладі виключає можливість визнання цього письмового документу як допустимого доказу в справі.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №140928 від 01.10.2024, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №812 від 01.10.2024, реєстраційну картку транспортного засобу, розписку ОСОБА_1 від 01.10.2024, рапорт інспектора взвод №1 роти №3 БУПП в Чернігівській області лейтенанта поліції Кирила Миронича від 01.10.2024, копію постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.05.2024, копію постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.09.2024, відеозапис до протоколу серії ЕПР1 №140928 від 01.10.2024, переглянутий в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю, оскільки обставини, зазначені у протоколі про вчинення адміністративного порушення, не відповідають обставинам, зафіксованим на відеозаписі, доданому до протоколу, тобто не підтверджуються належними доказами.

Частиною першою статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши усі докази в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за відсутністю у справі доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд приходить до висновку про недоведеність доказами поза розумним сумнівів факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, тобто у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, за ознаками порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР України.

З врахуванням наведеного, встановлені обставини не дають достатніх підстав вважати, що в судовому засіданні знайшли підтвердження склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, а будь-які інші докази суду надані не були.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно частини 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, постановою УПП в Чернігівській області серії ЕНА №2810968 від 12.08.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУПАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. Крім того, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.05.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років без конфіскації транспортного засобу.

Положеннями ч.5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь якого з порушень, передбачених частиною другою-четвертою цієї статті.

Зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126 КУпАП стверджуються: протоколом серії ЕПР1 №140300 від 30.09.2024, довідкою ВАП УПП в Чернігівській області від 01.10.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2810968 від 12.08.2024, копією постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.05.2024, реєстраційною карткою транспортного засобу, відеозаписом до протоколу серії ЕПР1 №140300 від 30.09.2024, протоколом серії ЕПР1 №140920 від 01.10.2024, довідкою ВАП УПП в Чернігівській області від 02.10.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2810968 від 12.08.2024, реєстраційною карткою транспортного засобу, копією постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.05.2024, відеозаписом до протоколу серії ЕПР1 №140920 від 01.10.2024.

Крім того, на цей час ні протоколи, ні викладені в них обставини жодним чином не оспорені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_1 було відомо про те, що він не має права керувати транспортними засобами протягом 10 років, відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.05.2024.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, приймається до уваги відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, в зв`язку з чим є підстави для накладення стягнення за ч.5 ст. 126 КУпАП штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, без конфіскації транспортного засобу, оскільки такі, згідно реєстраційних карток транспортних засобів, не перебувають у власності ОСОБА_1 , що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 36, 247 п.1, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, відповідно до ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь