Справа № 496/6659/24
Провадження № 3/496/3877/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

03.10.2024 року, о 21:20 год. ОСОБА_1 по польовій дорозі в с. Кагарлик, Одеського району Одеської області, керував автомобілем Мерседес, р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проведений у встановленому законодавством порядку, під відеозапис, за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, згідно з результатами тесту № 1286 вміст алкоголю складає 0,23‰.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9.а ПДР України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дії ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД № 580980 від 03.10.2024 року кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до вимог п. 2.9.а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За ч.3 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, якщо вони вчинені двічі протягом року після накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, а відтак підлягав огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у відповідності до п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. № 1452/735 (надалі Інструкція) та п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 р. (надалі Порядок).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, на місці зупинки пройшов огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 згідно з результатами тесту № 1286 вміст алкоголю складає 0,23 ‰, з чим він погодився.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 580980 від 03.10.2024 року, яким зафіксовано місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення; результатами тесту приладу Drager Alcotest 6820, за результатами якого вміст алкоголю склав 0,23‰, тест № 1286 від 03.10.2024 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.10.2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03.10.2024 року вказано, що у ОСОБА_1 виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та проведено тест технічним засобом Drager, результат: позитивний; оглянутим відеозаписом, на якому зафіксована подія викладеного адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст. 130 КУпАП.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП знайшла своє підтвердження, однак його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП настає за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, якщо вони вчинені двічі протягом року після накладення адміністративного стягнення, а протокол про адміністративне правопорушення не містять відомості, що дії вчинені двічі протягом року вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з положенням ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд приймає до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи; відомості про його особу, і вважає, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 40-1, 130, 268, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Трушина