н/п 3/174/193/2024
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2024 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю: секретаря - Килинчук Л.Л.,

захисника - Григор`єва Д.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яка надійшла з ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, пенсіонера, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому, згідно ст.268 КУпАП, роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 020287 від 04.04.2024, водій ОСОБА_1 04.04.2024, о 13:18 год., в м.Вільногірськ, бульвар Миру, 1, Кам`янського району Дніпропетровської області передав керування автомобілем «Богдан 211140» д.н. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у стані сп`яніння згідно тесту Drager 6820 № 476 результат позитивний 1,47 ‰ (проміле), протокол ОБ 020283 та також у стані сп`яніння (запах алкоголю з рота). Від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу та медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.9г, 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 04.04.2024 у дворі по бульвару Миру, 15, разом з іншими чоловіками вживав алкогольні напої. В цей час йому зателефонував його побратим ОСОБА_3 , з яким раніше разом воювали, сказав, що він проїздом у м.Вільногірськ та попросив підійти на бульвар Миру, 1, поспілкуватись. Оскільки вже вживав спиртні напої, то за кермо власного автомобіля сісти не міг. Неподалік побачив раніше знайомого ОСОБА_4 , який спілкувався з товаришем, підійшов до нього, запитав чи він тверезий, на що останній відповів ствердно, тому попросив ОСОБА_4 щоб він на його автомобілі, що стояв на стоянці біля будинку, звозив його поспілкуватись до побратима, на що ОСОБА_5 погодився. Відразу дав ОСОБА_6 100 грн за те, щоб він його звозив. ОСОБА_5 сів за кермо, поїхали на бульвар Миру, 1, він зустрівся з побратимом, а ОСОБА_5 та його товариш на ім`я ОСОБА_7 , залишились в автомобілі чекати. Разом з побратимом ОСОБА_3 випили пляшку горілки, попрощались, ОСОБА_3 пішов на електричку, а він до автомобіля. В автомобілі ОСОБА_4 не було, тому зателефонував йому, він сказав, що знаходиться в магазині, який розташований у підвалі з торця будинку. Спустився до магазину, ОСОБА_5 розмовляв з продавщицею. Сказав ОСОБА_6 , що потрібно скоріше їхати додому, бо він «тухне». Пішли з ОСОБА_8 до автомобілю, а ОСОБА_7 залишився в магазині. ОСОБА_5 йому не сказав, що він вживав алкогольні напої в магазині, та і в його присутності такого не було. Визначити чи вживав ОСОБА_5 алкогольні напої не міг, бо і сам знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 сів за кермо його автомобіля, тільки він тронувся, проїхали зовсім небагато, як під`їхав поліцейський автомобіль та зупинили їх автомобіль. ОСОБА_4 забрали. Приїхав ще один екіпаж, стали спілкуватись з ним та склали протокол. Події та спілкування з працівниками поліції пам`ятає погано, був дуже п`яний. Не погоджується, що передав право керування автомобілем нетверезій особі. З місця події його забрав уже інший чоловік. Вже потім ОСОБА_5 сказав, що в тому магазині він вжив алкогольні напої поки чекав його, та не повідомив йому про це, бо думав, що проскочать, бо їхати до його місця проживання зовсім недалеко, але не вийшло.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 04.04.2024, близько 14:00 год., раніше знайомий йому ОСОБА_1 попросив відвезти його з бульвару Миру, АДРЕСА_2 . Спитав чи він тверезий, відповів ствердно, бо так і було. Відвіз ОСОБА_1 за цією адресою, та поки останній спілкувався із своїм товаришем, вжив спиртне в магазині, що знаходився поруч. Після того як випив горілки, хвилин через 10 прийшов ОСОБА_1 , якому про те, що вживав спиртні напої не сказав, його стану сп`яніння ОСОБА_1 не бачив, так як сам був дуже п`яний. Сів за кермо автомобіля, поїхали в напрямку місця проживання ОСОБА_1 , але по дорозі їх зупинили працівники поліції, він пройшов тест на алкогольне сп`яніння, який був позитивним, віддав ключі від автомобіля та пішов.

Захисник ОСОБА_9 просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не знав, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що останній підтвердив в судовому засіданні, а саме вживав спиртні напої поки чекав ОСОБА_1 і не повідомив останнього про це, за зовнішнім виглядом ОСОБА_2 на відеозапису, визначити чи був він у стані алкогольного сп`яніння неможливо, тим більше для ОСОБА_1 , який сам був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Встановити повний зміст спілкування працівників поліції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що відбувалося після зупинки транспортного засобу, неможливо внаслідок поганої якості звуку на запису, а тому цей доказ не може бути прийнятий як допустимий по справі. Вина ОСОБА_1 не доведена.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , захисника, дослідивши письмові матеріали справи, переглянувши відеозапис з відеокамер поліцейських, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно підпункту «г» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

Як вказано у справах «Малофеева проти Рocії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Рocії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, серед іншого, зазначив, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011, заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння повинна складатись з того, що особа, яка передає керування транспортним засобом повинна знати, що передає керування особі, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Разом з тим, із пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні вбачається, що він передав керування автомобілем ОСОБА_2 знаючи, що останній не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що також підтвердив і свідок ОСОБА_2 , а спиртні напої, за твердженнями останнього, він вживав у відсутність ОСОБА_1 і про ці обставини останнього не повідомляв.

Згідно з наданим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на місці події правопорушення ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні належного йому автомобіля, перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, про що свідчить його поведінка, і що останній підтвердив в судовому засіданні, на запитання працівника поліції пояснював, що спиртні напої разом з ОСОБА_2 не вживав, зустрілися в магазині, на питання чи знав, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння відповідає «наверноє», «я так думаю», а потім ствердно, однак, з урахуванням стану ОСОБА_1 , це визнання не може бути прийнято судом на підтвердження його обізнаності щодо перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння на момент передачі йому права керування транспортним засобом, оскільки особа, яка перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння, поза розумним сумнівом, не може адекватно сприймати навколишню реальність та реагувати на поведінку інших людей.

До того ж, наданий відеозапис з нагрудних камер поліцейських неналежної якості, містить 2 файли, один з яких записаний з екрану монітору, має погану якість звуку, тому встановити з даного запису повний зміст спілкування працівників поліції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неможливо, а отже даний доказ не може бути прийнятий судом у якості допустимого по справі.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт обізнаності ОСОБА_1 про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння при передачі йому для керування автомобіля, матеріали справи не містять, свідки цієї події не встановлювалися, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по цим обставинам працівниками поліції не опитувалися.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 в передачі керування автомобілем «Богдан 211140» д.н. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , який перебував у стані сп`яніння належними та допустими доказами не доведена.

Окрім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 020287 від 04.04.2024, в якому викладені обставини адміністративного правопорушення (а.с.1), ОСОБА_1 також обвинувачується у відмові від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу та медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, 04.04.2024 ОСОБА_1 знаходився у належному йому автомобілі у якості пасажира і особисто транспортним засобом не керував, а ст.130 КУпАП відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена лише для осіб, які керують транспортними засобами, пасажир транспортного засобу суб`єктом цього правопорушення виступати не може, а в даній ситуації ОСОБА_1 був саме пасажиром, що також підтверджується рапортом інспектора СРПП ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Котко А. від 04.04.2024 (а.с.2-3), а отже не міг допустити порушення п.2.5 ПДР в чому його обвинувачують.

При таких обставинах, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager № 6820» відмовився, та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення сп`яніння та згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився (а.с.9,10) суд не приймає у якості допустимих доказів по справі.

Таким чином, дослідивши докази по справі та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено працівником поліції з порушеннями вищевказаних норм, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 належним чином не встановлена, достатніх та допустимих доказів на підтвердження його винуватості не надано, тому склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.40-1, 130, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.280, 283-285, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова