Номер провадження: 33/813/731/24
Головуючий у першій інстанції Раца В. А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

за участі:

апелянта ОСОБА_1 ,

адвоката Сафронюка П.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Болградського районного суду Одеської області від 12 січня 2024 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №649446, складеного 20.10.2023 інспектором роти №3 БПП №2 УПП в Одеській області РПП старшим лейтенантом поліції Вилковим Д.В.Ю вбачається, що 20 жовтня 2023 року о 14:20 годині ОСОБА_2 в м. Одеса по вул. Канатна перехрестя вул. Базарної, керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу автомобілю ВМW, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі під керуванням громадянина ОСОБА_1 . В результаті чого сталося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В протоколі зазначено, що ОСОБА_2 порушено вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

За даним фактом інспектором роти №3 БПП №2 УПП в Одеській області РПП старшим лейтенантом поліції Вилковим Д.В. відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Болградського районного суду Одеської області від 12 січня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справи у зв`язку з закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана постанова ґрунтується на висновку судового експерта, який був виготовлений не лише на підставі об`єктивних обставин, а і на підставі припущень свідків, в частині оцінки швидкості автомобіля БМВ шляхом візуального спостереження, що тягне за собою неможливість врахування такого висновку в якості доказу.

Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 05 березня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Болградського районного суду Одеської області від 12 січня 2024 року.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 10.3. ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися

Пунктом 16.11 ПДР України передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Порушення правил вимог 16.11 Правил дорожнього руху має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на місці ДТП працівниками поліції була складена схема ДТП, яка підтверджує пояснення ОСОБА_2 , щодо фактичного закінчення ним проїзду вказаного перехрестя вулиць Канатної та Базарної та той факт, що його автомобіль розгорнуло на 90 градусів, що свідчити про велику швидкість автомобіля ВМW під час зіткнення, так як в схемі ДТП зазначено про сухий стан покриття проїзної частини.

Крім того суд першої інстанції досліджував висновок Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № КЕД-19/116-23/21348 від 19.12.2023, а також відеозапис з камер відеоспостереження АТ «Державний ощадний банк України».

Отже, наявні в матеріалах справи докази, не дають підстав для однозначного висновку про допущення порушень ОСОБА_2 п. 16.11 ПДР та його вини у вчиненні ДТП.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанова судді Болградського районного суду Одеської області від 12 січня 2024 року ґрунтується виключно на висновку судового експерта, який не можна використати як доказ, то апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі заяви захисника Баранівського В.О. в інтересах ОСОБА_2 судовим експертом сектору автотехнічних досліджень Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Веліксаром С.В. 19.12.2023 року зроблений висновок № КЕД-19/116-23/21348, відповідно до якого водій автомобіля "ВМW", номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України, та мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем TOYOTA CAMRI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування. В той час як ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1, 16.11 та 8.4 (б), а саме дорожнього знаку 2.1. "Дати дорогу", але своїми діями в односторонньому порядку не мав технічної можливості запобігти зіткненню транспортних засобів. Також експертом зроблений висновок, що у даній дорожній ситуації саме в діях водія автомобіля "ВМW" ОСОБА_1 убачаються невідповідності вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України і його дії, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди, а в діях ОСОБА_3 не вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1, 16.11 та 8.4 (б) і його дії з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди.

Зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що в судовому засіданні було досліджено відеозапис з камер відеоспостереження Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», наданий ОСОБА_2 під час розгляду адміністративного матеріалу. На цьому запису зафіксований момент ДТП на перехресті вул. Канатної та вул. Базарної в м. Одесі, та вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався на великій швидкості, зіткнувся з автомобілем ОСОБА_2 , який рухався на невеликій швидкості, закінчуючи проїзд перехрестя, тому транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 від зіткнення розгорнуло майже на 90 градусів.

Таким чином, судом першої інстанції, окрім відеозапису з камер відеоспостереження, було досліджено схему місця ДТП, яка мало місце 20 жовтня 2024 року. Зауважень від ОСОБА_1 до схеми місця ДТП матеріали справи не містять, також не містять будь-яких доказів, які б підтвердили вину ОСОБА_2 .

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції оцінив належність, допустимість, достовірність доказів як окремо, а також достатність і взаємний зв`язок висновку експертизи у сукупності з іншими доказами, тобто дійшов висновку не лише на підставі висновку судового експерта, а й на підставі інших доказів, які мають фактичні відомості про обставини ДТП, що мало місце 20 жовтня 2023 року.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2024 року у справі №522/21499/23 накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Вказана постанова оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Постановою судді Одеського апеляційного суду від 05 березня 2024 року у справі №522/21499/23 апеляційна скарга адвоката Сафронюка П.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволена частково; постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2024 року змінено в частині накладення адміністративного стягнення, змінивши адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців на штраф у розмірі 850 гривень; в решті постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2024 року залишено без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Загалом, у судовому процесі діє правило, за яким обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній, адміністративній справі або в справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення. Вказані доводи є голослівними, непідтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Болградського районного суду Одеської області від 12 січня 2024 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Болградського районного суду Одеської області від 12 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік