Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/321/24
Провадження № 3/499/324/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 квітня 2024 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., розглянувши об`єднані матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст..130, ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

До Іванівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за передбаченої ч.1 ст..130, ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які відповідно до постанови суду від 30.04.2024 року об`єднані в одне провадження.

Як встановлено в судовому засіданні згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №169726 19.03.2024 року о 12:20 год. в селі Знам`янка по вул.Лісовій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ21063 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координацій рухів, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху; згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДРП18 №169727 19.03.2024 року о 12:20 год. в селі Знам`янка по вул.Лісовій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ21063 д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не мав права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року 23.11.2023 року постановою серії БАД 927041 гр. ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП чим вчинив порушення п.2.1 а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 двічі в судове засідання не з`явився, проте про дату та час повідомлений належним чином, шляхом направлення повідомлення про дату та час судового засідання у додаток «Вайбер», яке ним отримано , що підтверджується довідками про доставку повідомлення.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлення.

Враховуючи зазначене, суд бере до уваги ту обставину, що особа яка притягається до відповідальності повідомлявся належним чином про дату та час судового засідання, проте не з`явився, тому в порядку ч.2 ст.268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність правопорушника.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130,126 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, обізнаною про виклик до суду , не вжила заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Враховуючи ту обставину, що судом вжито всі можливі заходи повідомлення особи, а саме направлення повідомлення про дату та час судового засідання суд, вважає за можливе в порядку ч.2 ст.268 КУпАП розглянути справу у відсутність правопорушника. Так як визнає його дві неявки у судове засідання з неповажних причин.

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

В даному випадку, надіслані до суду протоколи складені відносно ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП та за порушення п.2.1.а за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР встановлює, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року.

Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Протоколи про адміністративне правопорушення складені уповноваженою на те особою, а саме поліцейським ВП №1 Березівського РВП із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановленихст.256 КУпАП та підписані уповноваженою особою.

Також у протоколах про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи у Іванівському районному суді.

У ч.2 ст.266 КУпАП закріплено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків; матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається в протоколі зафіксовано факт керування особи транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та факт відмови він проходження огляду, що підтверджено відповідним доказом.

Від підписання даних протоколів ОСОБА_1 відмовився, проте про невідповідність протоколу не заявляв, як при відмові від підсання протоколу так і під час перебування справи на розгляді в суді, про примусове підписання протоколу не повідомляв, на дії працівників поліції не скаржився.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення - це процесуальний документ, в якому певній особі ставиться у провину (висувається) вчинення того чи іншого правопорушення, обов`язковому доказуванню підлягають, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення (подія правопорушення).

Протокол про адміністративне правопорушення, це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Дослідивши долучений до матеріалів справи диск з відеозаписом події, яка зазначена в протоколі суд встановив наступне.

На відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що вживав горілку, так як був на поминках у бабусі, яку кількість вживав повідомити не зміг, не заперечував наявність ознак алкогольного сп`яніння, та зазначив, що він після вживання алкоголю сів за руль автомобіля та вже несе відповідальність за таке правопорушення у вигляді 17000 грн штрафу, і не покаявся. Повідомив на відеозапису, що йому відомо про його винуватість, просив не складати протокол та обіцяв поїхати до дому та залишити та більше не виїзжати, надавати письмові пояснення відмовився та підписувати протокол під відеозапис відмовився. На данному відеозапису зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, ним підтверджено факт вживання алкогольних напоїв та зафіксована відмова від проходження мед огляду та продуття алкотестеру .

Досліджений судом відеозапис досить інформативний, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Також, за змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Особою, відносно якої складено протокол не наведено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції в результатах розгляду справи або притягненні його до адміністративної відповідальності.

Крім того, належним та допустимими доказом вчинення правопорушень передбачених ч.2 ст.130 КУпАП та ч.5 ст.126 КУпАП є постанова Іванівського районного суду Одеської області від 25.01.2024 року, яка набрала законної сили 05.02.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина у вчиненні правопорушень, беззаперечно доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення; відеозаписом працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушення, на якому зафіксовано обставини з місця події.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст..130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, ч.2 ст..130, ч.5 ст.126 КУпАП, і є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

При цьому враховується, що ОСОБА_1 вчинив два взаємопов`язаних адміністративних правопорушення і їх розгляд відбувається одночасно одним і тим же місцевим судом, тому відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 ст. 130 та ч.5 ст. 126 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого, що становить значну суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху та є грубим порушенням порядку керування транспортним засобом, особу правопорушника, ступінь його вини та свідоме ігнорування особою-порушником норм Правил дорожнього руху, суд дійшов до висновку, що відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, стягнення на ОСОБА_1 необхідно накласти в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, оскільки правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП є більш серйозним з числа вчинених ним правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП вбачається, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким чином, відповідно до вимог ст..4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з правопорушника в дохід держави підлягає 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.40-1, ст..245,ст.283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст..130, ч.5 ст.126, КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді подається протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Суддя:Руслан ТИМЧУК