Справа № 553/781/24
Провадження № 3/553/410/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.04.2024м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду міста Полтави Подмаркова Ю.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтаві, є громадянином України, працює системним адміністратором в АТ "Полтава-Банк", місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , даних про притягнення до адміністративної відповідальності протягом року не надано,

за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 211536 від 12.03.2024, 12.03.2024, о 19 год. 30 хв., ОСОБА_1 , за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності матері та сестри, домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у штовханні та словесних образах, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 211536 від 12.03.2024, 12.03.2024, о 19 год. 30 хв., ОСОБА_1 , за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності матері та сестри, домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у штовханні та словесних образах, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 211491 від 12.03.2024, 12.03.2024, о 19 год. 30 хв., ОСОБА_1 , за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в присутності двох дітей, домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у ляпасах, триманні за волосся, словесних образах та погрозах фізичною розправою, чим спричинив фізичне та психологічне насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

Постановою Ленінського районного суду від 02.04.2024 матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності № 553/781/24 (провадження № 3/553/410/2024) стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, № 553/782/24 (провадження № 3/553/411/2024) стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та № 553/783/24 (провадження № 3/553/412/2024) ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, об`єднано в одне провадження.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не визнав свою вину у вчиненні домашнього насильства за вказаних обставин та пояснив, що тривалий час перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , у вересні 2022 року шлюб було розірвано, а з травня 2023 року вони знову почали проживати разом. Між ним та колишньою дружиною останнім часом часто виникали конфлікти. 12.03.2024 будь-яких дій, які б свідчили про домашнє насильство щодо колишньої дружини та дітей не вчиняв. Так, дійсно, вони посварилися і старша дочка викликала поліцію. Обставини, викладені у протоколі заперечує.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 12.03.2024 її чоловік прийшов з роботи в стані сп`яніння і вона розпочала конфлікт. Після, в ході сварки, чоловік штовхнув її і дочка зателефонувала до поліції. Будь-яких тілесних ушкоджень чи іншої шкоди їй не заподіяно. Стосовно дітей взагалі він не міг вчинити будь-яких дій, бо є люблячим батьком і ніколи їх не образить. Просила закрити провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить висновку про таке.

Згідно зі статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.

Згідно статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством. Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вище перераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушень, окрім протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 211536 від 12.03.2024, серії ВАВ № 211492 та серії ВАВ № 211491 надано письмові пояснення потерпілої ОСОБА_3 від 12.03.2024, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складену стосовно ОСОБА_1 від 12.03.2024, терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 від 12.03.2024, відеозапис з бодікамери поліцейського.

Згідно з вимогами діючого законодавства особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, під час якого необхідно всебічно, повно, і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, адже ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй у провину. Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в статті 62 Конституції України.

Дослідивши матеріали справи, суду не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно як колишньої дружини ОСОБА_3 , так і дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Конфлікт, який виник між ним та його колишньою дружиною, носить обопільний характер. Стверджувати, що внаслідок сварки, хтось із сторін постраждав більше, ніж інший, чи зазнав шкоди, немає. Стосовно вчинення домашнього насильства щодо дітей (штовхання, словесні образи), то жодних доказів на підтвердження даного факту матеріали також не містять та спростовується поясненнями потерпілої та законного представника малолітніх ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки подані суду на дослідження докази не дають підстав для того, щоб дійти висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад інкримінованих адміністративних правопорушень, то суд приходить до переконання, що провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення належить закрити.

Керуючись ст. 9, п. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Ю.М. Подмаркова