Справа № 737/460/23 Головуючий у 1 інстанції Рубаненко Н. Ю.
Провадження № 33/4823/207/24
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката Сєргєєвої О. І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, 20 червня 2023 року об 11 год. 42 хв. в Чернігівському районі на а/д Піски Підгірне, 2 км, водій ОСОБА_1 , на порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, постанову суду скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення. Також просить провадження у справі зупинити до закінчення строку проходження ОСОБА_1 служби у складі Збройних Сил України.

Звертає увагу суду на те, що поліцейські не забезпечили доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу на огляд щодо наявності/відсутності в такої особи стану алкогольного сп`яніння, не зважаючи на незгоду ймовірного правопорушника з результатами огляду за допомогою приладу Драгер та враховуючи на клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності щодо проходження освідування саме у медичному закладі.

Вказує, що поліцейськими не долучено до матеріалів справи доказів про те, що Драгер 6810 за допомогою якого ОСОБА_1 проходив такий огляд є приладом, який дозволений до використання МОЗ та Держстандартом, а саме у матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності, який є підтверджуючим документом про можливість використання такого пристрою для визначення перебування особи у стані сп`яніння.

ОСОБА_1 не був проінформований перед початком огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу .

Огляд був проведений за відсутності двох свідків, а відтак усі документи, які сформовані на його підставі, а саме: Акт огляду особи на стан сп`яніння; роздруківка приладу Драгер; протокол про адміністративне правопорушення, є не допустимими доказами, на підставі яких не може ґрунтуватись обвинувачення такого суб`єкта у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції проігноровано, що відеозапис, наявний у матеріалах справи є не допустимим доказом, оскільки є фрагментарним, постійно переривається, з його даних не можливо встановити в який час вчинялися певні дії, їх послідовність та всі обставини, які відбувалися з моменту зупинки автомобіля до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення та також не являється належним доказом.

Працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Також місцевим судом не взято до уваги те, що на ОСОБА_1 не може бути накладено стягнення у формі позбавлення права керування, у зв`язку з тим, що така особа відповідного права не отримувала.

Поміж іншого вказує, ОСОБА_1 , з 04.11.2022 і по теперішній час проходить військову службу у Збройних Силах України, зокрема у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується Військовим квитком серії НОМЕР_3 , Довідкою командира військової частини НОМЕР_2 від 14.05.2023 № 3676, а відповідно до положень ч. 1 ст. 335 КПК України, найближчої галузі прав до КУпАП, у разі, якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.

На апеляційний розгляд захисник адвокат Сєргєєва О. І. тричі не прибула, на відео зв`язок з апеляційним судом у призначений час не вийшла. Два попередні рази апеляційний розгляд відкладався через перебування захисниці на лікарняному, яка в електронному вигляді подавала медичний висновок про її тимчасову непрацездатність.

Переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні місцевого суду, яке відбулося 17 січня 2024 року, рішення суду не отримував. Оскільки постанова не була отримана ні ОСОБА_1 , ні його захисником, а оприлюднена судом у Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 19.01.2024, а тому з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, строк на апеляційне оскарження захиснику необхідно поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З відеозапису, доданого до матеріалів справи видно, як ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , не зупинився на вимогу поліцейського про зупинку, яка надавалася проблисковими маячками, спеціальним звуковим сигналом, а також за допомогою гучномовця, продовжував рухатися, аж до моменту застосування поліцейськими спеціальних засобів. Вбачаючи у нього ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейський вимагав від водія пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

Водій ОСОБА_1 погодився продути прилад Alcotest 6810 Drager №643, згідно якого він перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат становив 1,04 проміле, що підтверджується квитанцією роздруківкою приладу від 20.06.2023 (а.с. 4 ), даними Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_1 погодився з результатами такого огляду, та поставив особистий підпис в розділі з результатом згоден (а.с. 6).

Враховуючи наявну в матеріалах справи копію Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Alcotest 6810» Drager (чинне на час проходження огляду ОСОБА_1 ), відсутні об`єктивні підстави вважати, що даний газоаналізатор показав помилковий результат. Доказів, які б спростовували результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» Drager, а саме: 1,04 проміле - суду не надано.

Крім того, слід звернути увагу, що наказ Держлікслужби України від 29.12.2014 № 1529, на який посилається захисник стосується виключно медичної техніки та виробів медичного призначення, в той час як газоаналізатори відносяться до вимірювальної техніки.

З огляду на викладене, місцевий суд обґрунтовано критично поставився до зауважень захисника ОСОБА_2 з приводу того, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився неналежним приладом.

Також місцевий суд обгрунтовано не взяв до уваги твердження захисника, що, нібито, ОСОБА_1 бажав пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а поліцейські йому протиправно відмовили, оскільки відповідно до ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі проводиться у разі незгоди із результатом проведеного на місці огляду з використанням спеціальних технічних засобів. Незгода ОСОБА_1 із результатом огляду, проведеного за допомогою приладу Alcotest 6810 на місці, про яку вказує захисник не підтверджується жодними доказами по справі, в тому числі і відеозаписами.

Так, на відео зафіксовано, що водій ОСОБА_1 не заперечував ні результат огляду, ні факт вживання ним алкоголю, хотів поїхати в місто Чернігів разом із поліцейськими, в чому йому, звісно було відмовлено. Крім того, в Акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в графі «З результатами згоден» ОСОБА_1 поставив свій підпис.

Твердження захисника про недопустимість та неналежність відеозаписів, оскільки, на її думку, поліцейські діяли з порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, відео зйомка не була безперервною, а велася фрагментарно, заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ вищезазначеної Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Але, з досліджених відеозаписів убачається, що нагрудна бодікамера була увімкнена поліцейськими ще в службовому автомобілі під час намагання зупинити автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , початок кожного наступного відео файлу по часу співпадав із часом закінчення попереднього, тому суд не вбачає у даному випадку порушень вимог вищезгаданої Інструкції, які би могли призвести до недопустимості чи неналежності відповідних відеозаписів та вважає їх належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки на них зафіксовані обставини, які мають значення для даної справи.

Відсутність двох свідків під час проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння не є порушенням вимог законодавства, оскільки відповідно до приписів ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису і лише в разі відсутності технічних засобів відеозапису огляд проводиться у присутності двох свідків.

У даному випадку, огляд проводився із застосуванням технічних засобів відеозапису, про що також зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення від 20.06.2023. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення, що і було виконано поліцейськими.

Інформація про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за даними бази «Цунамі» не отримував посвідчення водія, яка відображена в довідці від 21.06.2023 за підписом ст. інспектора ВРПП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Савенко Альони (знаходиться в матеріалах справи а.с. 9) суперечить наявному відеозапису з місця події та не підтверджується іншими доказами, тому не береться судом до уваги.

Так, 20.06.2023, стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції було також винесено постанову серії БАД №257139 (а.с. 10), якою останнього притягнено до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за «не пред`явлення для перевірки посвідчення водія категорії «В». В той час, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом є складом адміністративного правопорушення, передбаченого не ч. 1 ст. 126 КУпАП, а ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Із відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 має посвідчення водія (на відеозаписі чітко видно, як він тримає посвідчення водія в руках), але не хотів, щоб працівники поліції його вилучали, після тривалого спілкування із поліцейськими з даного приводу йому було запропоновано надати паспорт громадянина України та надані запевнення з боку працівників поліції, що відображатися в адміністративних матеріалах та вилучатися посвідчення водія, не буде.

Крім того, з даного приводу суддею місцевого суду було винесено окрему ухвалу від 17.01.2023, адресовану керівнику Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якій поряд із вищеописаними фактами також наголошено на недостовірній інформації в довідках з бази поліції ІПНП «Цунамі» та необхідності вирішення питання з даного приводу.

Таким чином, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 була виправданою, при цьому стан ОСОБА_1 викликав у працівників поліції обґрунтовані сумніви у керуванні водієм транспортним засобом у тверезому стані, а сукупність візуальних ознак та поведінка ОСОБА_1 вказували на цілком обґрунтовані вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд. Порушень конституційних прав, свобод та інтересів громадян, які б впливали на допустимість доказів у справі, також не виявлено.

Підстав для висновку про порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з боку співробітників поліції у суду немає.

Обставин, які б вказували на упередженість чи зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності, судом не встановлено.

Судом також не встановлено обставин, які перешкоджали б ОСОБА_1 у разі незгоди з показниками алкотестеру, пройти огляд в медичній установі у встановленому порядку.

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на положення ч. 1 ст. 335 КПК України є безпідставними, оскільки цим Кодексом регулюються зовсім інші правовідносини. Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить приписів про обов`язок суду зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення учасника провадження з лав Збройних Сил України. Застосування норм КПК при розгляді справи про адміністративні правопорушення, суперечить основним засадам законодавства про адміністративні правопорушення.

Аналіз змісту оскаржуваного судового рішення свідчить про те, що суд дотримався вимог законодавства, та в результаті ретельного дослідження зібраних у справі доказів та їх аналізу в сукупності з встановленими у судовому засіданні обставинами, беззаперечно встановив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена поза розумним сумнівом, незгода сторони з такою оцінкою не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Сєргєєвої О. І. залишити без задоволення, а постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець