Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/537/24 Головуючий у суді І інстанції: Степанов С.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький апеляційну скаргу адвоката Турчака М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 09.10.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 09.10.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 15 червня 2024 року о 23.04 годині на автодорозі с. Іванівка с. Мирне, Кропивницького району, Кіровоградської області керував транспортним засобом RENAULT TRAFIC, державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат 1.79% проміле, тест № 2008, чим порушив п.2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі адвокат Турчак М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою закрити провадження у справі, за відсутності в діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що стороною захисту подано клопотання про залучення прокурора до участі у розгляду у справі про адміністративне правопорушення.

Однак суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

Також судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, а також проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції залишити без змін, з таких підстав.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Турчака М.В. не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені судовою повісткою-повідомлення про судове засідання яку останні отримали 07.11.2024.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

При цьому, вина ОСОБА_1 у вчиненні в правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 541245 від 15.06.2024, яким підтверджується, що саме 15 червня 2024 року о 23.04 годині на автодорозі с. Іванівка с. Мирне, Кропивницького району, Кіровоградської області, мало місце правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідно до якого огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ;від його проходження;

- чеком приладу Alcotest Drager 6820, відповідно до якого результат 1.79% проміле, тест № 2008.

- відеозаписами, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диск, якими підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом RENAULT TRAFIC, державний номерний знак НОМЕР_1 . Причиною зупинки керування транспортний засобом в період дії комендантської години. Також в ході спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд. На, що ОСОБА_1 погодився, результат 1.79 проміле, тест № 2008. Також на відеозаписі «ст 130 карасьов (2)» зафіксовані пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких останній зазначає про те, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про те, що дії працівника поліції є правомірними і відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог п. 2.9 а) ПДР України складений відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, результат 1.79 проміле, тест № 2008. Також на відеозаписі «ст 130 карасьов (2)» зафіксовані пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких останній зазначає про те, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту показав позитивний результат, з яким ОСОБА_1 погодився, вказані дії утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

А той же час необхідно зазначити про те, що доводи адвоката Турчака М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про направлення до суду першої інстанції ряду клопотань, жодним чином не впливають на склад адміністративного правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом в період дії комендантської години, працівники поліції вправі зупиняти транспортний засіб з метою перевірки осіб.

Також, в матеріалах справи наявний відеозапис на підставі якого можливо перевірити, дії працівників поліції на правомірність та відповідність вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Перевіркою інформації, яка зафіксована на диску відеозапису апеляційним судом не було встановлено жодних порушень дій працівників поліції. Порушення порядку огляду також не було встановлено.

Враховуючи те, що на відеозаписі повно та чітко зафіксовано порядок огляду ОСОБА_1 апеляційний суд не має сумнівів стосовно обставин правопорушення викладених у протоколі.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Наявний у справі диски відеозапису є належними та допустимими доказами. Докази на підтвердження протилежного, в матеріалах справи відсутні.

Необхідно зазначити про те, що ОСОБА_1 та його захисник не оспорює дійсність даних зафіксовані на відеозаписі.

А тому, враховуючи те, що інформація яка міститься на відеозаписі не оспорюється жодними учасниками справи ні в суді першої та апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що докази, які містяться на диску є достатніми та необхідними для встановлення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Що стосується доводів сторони захисту про обов`язкову залучення судом першої інстанції прокурора необхідно зазначити наступне.

Пунктом першим статті 6 ЄКПЛ кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відтак безсторонність суду, зміст якої полягає у відсутності упередженості або необ`єктивності, є однією з гарантій, покликаних забезпечити загальну справедливість судового провадження. Дотримання її відповідно до усталеної практики ЄСПЛ встановлюється за двома критеріями: суб`єктивним та об`єктивним.

Безсторонність за суб`єктивним критерієм означає, що суддя не виявляв особистої упередженості або зацікавленості у результатах розгляду справи. Особиста безсторонність презюмується доти, доки з урахуванням поведінки та/або особистих переконань конкретного судді не буде доведено протилежного.

Об`єктивна безсторонність вимагає забезпечення самим судом, зокрема його персональним складом, достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви в його об`єктивності та неупередженості (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 56)).

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, підлягає перевірці наявність або відсутність переконливих фактів, які можуть викликати сумнів у його безсторонності. Це означає, що під час з`ясування питання про існування причин припускати небезсторонність судді вирішальною є не позиція заінтересованої сторони, а обґрунтованість відповідного побоювання. Об`єктивний критерій зазвичай стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 56).

Дотримання вищезазначеного критерію покликане продемонструвати безсторонність суду учасникам процесу і суспільству з урахуванням того, що одержати докази необ`єктивності чи упередженості конкретного судді зазвичай досить складно. У цьому відношенні ЄСПЛ неодноразово акцентував увагу на важливості зовнішньої форми судових процедур для сприйняття їх поінформованим та розсудливим стороннім спостерігачем. Іншими словами, правосуддя повинно не тільки чинитися має бути також видно, що воно чиниться. Навіть видимість є важливою, оскільки йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні викликати у громадськості (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 56).

За практикою ЄСПЛ у разі проведення усного судового розгляду справи за будь-яким обвинуваченням, яке у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», за участю сторони захисту присутність сторони обвинувачення є, «як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду» (рішення у справах: «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 65; «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 76). Використання Судом словосполучення «як правило» свідчить про те, що необхідність участі сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, на яку поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ, не має абсолютного й безумовного характеру, а її відсутність не завжди свідчить про порушення судом вимоги безсторонності, яке б автоматично призводило до несправедливості судового провадження й нівелювало його результати.

У частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак, процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні цим Кодексом, ні Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження.

Таким чином, розглянувши справу щодо ОСОБА_1 без участі прокурора, суди першої інстанцій діяв в межах вимог КУпАП та інших законів України.

Разом із тим, відповідно до сталої практики ЄСПЛ участь у судовому процесі сторони обвинувачення є, як правило, необхідною у разі проведення судом усного слухання справи, якщо сторона захисту при наданні їй можливості бути присутньою в судовому засіданні від реалізації цього права не відмовиться («Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 76; «Озеров проти росії», заява № 64962/01, пункти 5254).

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 справа надійшла до суду 21 червня 2024 року.

24.07.2024 року ОСОБА_1 направлено повістку про розгляд справи 18.09.2024 року.

26.06.2024 року надійшло клопотання від адвоката Турчак М.В. про ознайомлення з матеріалами справи. 01.07.2024 року на вказане клопотання було надіслано скановані копії матеріалів та запис диску, оскільки головуючий суддя перебував у відпустці.

18.09.2024 року на електронну адресу суду надійшло повідомлення, що адвокатом Турчак М.В. не буде надаватися правнича допомога ОСОБА_1

18.09.2024 року надійшло клопотання адвоката Самардіної А.О. про залучення її до участі у вказаній справі та відкладення розгляду справи для підготовки матеріалів для захисту клієнта. Розгляд справи відкладено на 09.10.2024 року.

При цьому, розгляд справи проводився у Долинському районному суді Кіровоградської області, тобто за місцем проживанням ОСОБА_1 .

Наведене дає підстави для висновку, що суд вжив передбачених законом заходів для забезпечення участі в розгляді справи заявника та його захисника.

Також, відповідно до судової практики ВС уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконував функцію обвинувачення та разом із протоколом скерував до суду одержані ним письмові докази.

В той же час ОСОБА_1 та його захисник до суду першої та апеляційної інстанції не направляли жодних клопотань, у яких би обґрунтовували свої позиції.

В інших справах, у яких ЄСПЛ оцінив відсутність у судовому процесі сторони обвинувачення як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, національні суди допитували осіб, яких притягували до адміністративної відповідальності, а також із власної ініціативи викликали і допитували свідків. У результаті зазначених самостійних дій судові органи отримували додаткові докази, які використовували на обґрунтування своїх висновків про винуватість заявників у вчиненні адміністративних правопорушень (рішення у справах: «Карєлін проти росії» (Karelin v. Russia) від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 16; «Озеров проти росії» (Ozerov v. Russia), № 64962/01, пункт 53; «Кривошапкін проти росії» (Krivoshapkin v. Russia) від 27 січня 2011 року, заява № 42224/02, пункти 44, 45). Цим самим суди фактично перебирали на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення.

Враховуючи те, що суд першої інстанції не отримував додаткових доказів на обґрунтування своїх висновків про винуватість ОСОБА_1 , стороною захисту не направляли жодних клопотань, у яких би обґрунтовували свої позиції щодо не винуватості ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції розглянувши справу щодо ОСОБА_1 без участі прокурора діяв в межах вимог КУпАП та інших законів України.

Твердження апеляції про розгляд справи за наявність клопотання про відкладення розгляду, а також не шляхом проведення судового засідання в режимі відеконференції, необхідно зазначити наступне.

Справа у суді першої інстанції призначалось на 18.09.2024.

Однак 18.09.2024 на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції та підкладення розгляду справи.

Справу відкладено на 09.10.2024 з урахування дати вказаної в клопотанні захисника.

Так в матеріалах справи наявні клопотання адвоката Самардіної А.О. від 09.10.2024 відповідно до яких останній просить залучити прокурора або в разі відмови відкласти розгляд справи на іншу дату.

Також адвокатом Самардіною А.О. подано ще клопотання від 09.10.2024 про витребування оригіналу відеозапису.

В той же час необхідно зазначити про те, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом.

При цьому необхідно зазначити про те, що в клопотанні адвоката Самардіна А.О. від 09.10.2024 відповідно до якого останній просить залучити прокурора або в разі відмови відкласти розгляд справи на іншу дату, не зазначено жодної поважної причини відкладення розгляду справи.

При цьому необхідно зазначити про те, що судом першої інстанції визначено дату судвого засідання із врахуванням зайнятості часу ОСОБА_2 .

Представником ОСОБА_1 Самардіною А.О. до суду надіслано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. У вказаному клопотанні відмовлено, оскільки як вбачається з WEB - програми «Бронювання систем відеоконференцзв`язку» з`ясовано, що технічна можливість проведення відеоконференції о 13.40 годині 09 жовтня 2024 року у Долинському районному суді Кіровоградської області відсутня, а тому проведення відеоконференції по справі та забезпечення резервування майданчика 09.10.2024 року є не можливим.

Враховуючи відсутність відповідної технічної можливості на проведення судового засідання в режимі відеоконференції суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

При цьому розгляд справи проводився у Долинському районному суді Кіровоградської області, тобто за місцем проживанням ОСОБА_1 .

В той же час практика Європейського Суду з прав людини ( зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи, що судом першої інстанції призначалась справа до розгляду із врахуванням зайнятості часу ОСОБА_2 , однак адвокатаом подано формальне клопотання про відкладення розгляду справи, суд приходить до висновку про відсутність порушення прав з боку суду першої інстанції, оскільки в даному випадку сторона захисту не була обмежена у своїх правах, а порушення на які посилається апелянт в апеляційній скарзі носить суто формальний характер.

Зокрема, ОСОБА_1 та його захисник будь яких переконливих доказів до апеляційної скарги та в суді апеляційної інстанції, які-б могли вплинути на правильність прийнятого рішення не надали.

А тому, на думку апеляційного суду районний суд правильно розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 та його захисника Самардіної А.О., оскільки в матеріалах справи є достатні дані про те, що районним судом вживалися заходи стосовно належного повідомлення ОСОБА_1 та захисник Самардіної А.О. знав про розгляд справи у суді першої інстанції.

Доводи про невідповідність дій працівника поліції вимогам КУпАП не можуть бути враховано, оскільки перевіркою матеріалів справи встановлено, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складені у відповідності до вимог КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях

ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Турчака М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 09.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук