Постанова

Іменем України

09 січня 2024 року

смт Краснопілля

Справа № 578/1608/23

провадження № 3/578/39/24

Краспільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді КОСАР Алевтини Іванівни розглянув у приміщенні суду в смт Краснопілля Сумського району Сумської області справу про адміністративне правопорушення за пунктом 6 частини 1 статті 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

особа, щодо якої розглядається справа:

ОСОБА_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , смт Угроїди Краснопільський район Сумська область Україна; громадянство: України; місце роботи (служби) і посада: військова частина НОМЕР_1 , помічник командира начальник служби охорони державної таємниці в/ч НОМЕР_1 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1

учасники судового провадження:

ОСОБА_2 у статусі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності

та установив:

З Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 20 від 24.02.2022 слідує, що майора ОСОБА_3 з 24 лютого 2022 року вважати призначеним на посаду помічника командира батальйону начальника служби охорони державної таємниці в/ч НОМЕР_1 /ас 4/.

З Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) № 91 від 06.06.2022»Про надання доступу до державної таємниці посадовим особам в/ч НОМЕР_1 » слідує, що майору ОСОБА_3 надано доступ до державної таємниці /ас 6/.

З протоколу про адміністративне правопорушення №17/8/3-3230нт від 27.10.2023 слідує, що 23 жовтня 2023 року помічник командира-начальник служби охорони державної таємниці в/ч НОМЕР_1 майор ОСОБА_3 своїми діями (бездіяльністю), виконуючи свої безпосередні службові обов`язки у штабі вище вказаної військової частини у АДРЕСА_2 , не створив належних умов та не здійснив відповідний контроль за виготовленням секретного документу: «Схеми безпечних маршрутів висування на ВОП та СП», який в сою чергу був виготовлений старшим лейтенантом ОСОБА_4 в порушення вимог п.116 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939, при виготовленні документу ним було занижено гриф секретності, а саме надано гриф секретності «Для службового користування» згідно пункту 1.2 ПСІ (Відомості за окремими показниками про склад, укомплектованість, забезпеченість, бойові можливості, положення і дії (характер діяльності) військ (сил) до батальйону (батальйонної тактичної групи, дивізіону, ескадрильї, корабля, ротного, взводного опорного пункту) включно в районі проведення антитерористичної операції або іншого збройного конфлікту (крім національних контингентів та персоналу)), замість грифу секретності «Таємно» п.1.1.3 ЗВДТ (Відомості про зміст документів з управління військами (силами), які розкривають за окремими показниками питання підготовки, організації, ведення бойових дій, розташування військ (сил), чим порушив вимоги пунктів 41,42,116 та 173 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939. Вказаний документ був розісланий по окремим підрозділам, де з ним могли ознайомитись військовослужбовці, яким не надано допуск до державної таємниці. Все вищевказане могло спричинити тяжкі наслідки у вигляді витоку таємної інформації до ворожих спецслужб про пересування та місцезнаходження підрозділу.

Відповідальність за вказане правопорушення передбачена п.6 частини першої статті 212-2 КУпАП.

ОСОБА_3 на засіданні суду 2.11.2023 заперечував вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 212-2 КУпАП. Надав пояснення, що має практичний досвід роботи з документами під грифом «державна таємниця», служить у в/ч НОМЕР_1 і йому надано доступ до державної таємниці в/ч. Щодо зазначення у протоколі скорочених визначень, то прокоментував ці визначення таким чином:«ВОП» як взводний опорний пункт; «СП» - спостережний пункт; «ПСІ» - перелік службової інформації; ЗВДТ звіт відомостей що становлять дердавну таємницю за Порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939. Документ «Схема безпечних маршрутів висування на ВОП та СП» за даними ЗВДТ на його перконання має гриф секретності «Для службового користування». Указаний документ розповсюджувався на взвод, що складає 30 осіб. У схемі було визначено декілька шляхів висування, виходячи з певних умов (клімат, погодні умови тощо), тобто більш захищений. Указаний документ не розхсилався по окремим підрозділам, а лише у вищестоящий штаб, тобто в бригаду. Отже, вказав, що за таких обставин, відсутні підстави уважати, що ним не забезпечена охорона та контроль за охороною державної таємниці. Об`єктивна сторона правопорушення за п.6 ст. 212-2 ч.1 КУпАП у протоколі не розкрита, та не підтверджена належними та допустимими доказами. На запитання суду підтвердив, що він особисто писав заяву від 30.10.2023 про визнання себе винним у правопорушенні за протоколом від 27.10.2023 № 17/8/3-3230нт, але ця заява ним була написана під тиском уповноваженої особи.

Згідно частин 1,2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог стст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

При цьому, фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, який в силу положень статті 251 КУпАП, є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Тож, досліджуючи останній, разом із іншими, додатними до нього матеріалами, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Основними нормативно-правовими актами, якими визначено порядок охорони державної таємниці, порядок організації та забезпечення режиму секретності в установах і організаціях, а також порядок надання, переоформлення та скасування допуску громадян до державної таємниці є Закон України "Про державну таємницю" та Порядок організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939 (далі - Порядок №939).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну таємницю" доступ до державної таємниці - це надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень.

За приписами цієї ж статті під режимом секретності слід розуміти встановлений згідно з вимогами цього Закону та інших виданих відповідно до нього нормативно-правових актів єдиний порядок забезпечення охорони державної таємниці.

Згідно з стст. 5, 37 Закону України "Про державну таємницю", зокрема, забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

Спеціально уповноваженим органом державної влади у сфері забезпечення охорони державної таємниці є Служба безпеки України.

Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про державну таємницю", зокрема, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Так, пунктом 6 частини першої статті 212-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці.

Наказом Центрального управління Служби безпеки України № 383 від 23.12.2020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 14 січня 2021 за № 52/35674 затверджено Звод відомостей, що становлять державну таємницю /далі по тексту також ЗВДТ/.

Стаття 1.1.3. Зводу містить зміст відомостей, що становлять державну таємницю у сфері оборони.

Зокрема, відомості про зміст документів з управління військами (силами), які розкривають за окремими показниками питання підготовки, організації, ведення бойових дій, розташування військ (сил), у цілому щодо:

- виду, окремого роду військ (сил) ЗС; ДПС; ДССЗЗІ; СБ (ступень секретності Особливої важливості);

- оперативного, повітряного, морського, морської піхоти командувань видів ЗС, корпусу резерву, флотилії ЗС; Адміністрації, розвідувального органу, регіонального управління, морської охорони ДПС; НГУ; територіального підрозділу ДССЗЗІ; СЗР; підрозділу Центрального управління, органу СБ; ДССТ (ступень секретності цілком таємно);

- тактичної групи, бригади, полку, окремого батальйону (до них прирівняних) ЗС; зони (району) територіальної оборони; органу охорони державного кордону, загону морської охорони, органу забезпечення ДПС; Головного управління, оперативно-територіального об`єднання, угруповання, територіального управління, бригади, полку, окремого батальйону (до них прирівняних) НГУ; підрозділу СЗР; військової частини (структурного підрозділу) ДССТ(ступень секретності таємно).

Відомості, що становлять державну таємницю це інформація у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки і охорони правопорядку, розголошення якої може завдати шкоди національній безпеці України і які рішенням державних експертів з питань таємниць визнано державною таємницею та включено до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (ЗВДТ).

З протоколу №17/8/3-3230 нт про адміністративне правопорушення від 27.10.2023 вбачається, що ОСОБА_3 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 частини 1 статті 212-2 КУпАП у зв`язку із порушенням ним пп. 41,42,116 та 173 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939, а саме: не створення належних умов та не здійснення відповідного контролю за виготовленням секретного документу: «Схеми безпечних маршрутів висування на ВОП та СП» згідно п. 1.1.3.ЗВДТ.

Порядок №939 має гриф обмеження доступу. Разом з цим, в розпорядження суду, разом із Протоколом №17/8/3-3230 нт про адміністративне правопорушення від 27.10.2023 не надано витяги пп. 41,42,116 та 173 Порядку №939, що ставить під сумнів нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а суд позбавлений можливості самостійно ознайомитися з його змістом.

В той же час в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано які саме дії вчинив ОСОБА_3 , що призвело до невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці. Не зазначено до якої категорії відноситься документ «Схеми безпечних маршрутів висування на ВОП та СП» з урахуванням структури п. 1.1.3.ЗВДТ (пункт, підпункт, абзац ).

Ухвалюючи постанову суд керується статтею 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до статті 251 КУпАП - доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, оцінюючи Протокол про адміністративне правопорушення відповідно статті 252 КУпАП, суд доходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення №17/8/3-3230нт від 27.10.2023 сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_3 , який свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 212-2 КУпАП, заперечує повністю, його пояснення матеріалами справи не спростовані, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Слід зазначити, що у відповідності до частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, через неповноту вчинення уповноваженою особою СБУ процесуальних дій суд позбавлений можливості перевірити обставини викладені в протоколі, а також твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності, і встановити істину у справі.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 склад адміністративного правопорушення, визначений пунктом 6 частини першої статті 212-2 КУпАП, не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході судового розгляду. Тобто, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення пункт 6 частини першої статті 212-2 КУпАП, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 247, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

Постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 за пунктом 6 частини першої статті 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 статті 247 цього Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, а також потерпілим протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. КОСАР