Справа № 703/2120/24 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Карпова С.О., представника потерпілого малолітнього ОСОБА_2 , - адвоката Вакуленка О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт: НОМЕР_1 від 24.04.1996 р., РНОКПП: НОМЕР_2 , військового пенсіонера, офіцера запасу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановила:

ОСОБА_1 , 24 березня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , попри волю останнього на зустрічі наполягав на зустрічі, внаслідок чого викликав у останнього емоційне хвилювання, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та через канцелярію суду надав свої письмові пояснення в яких детально виклав свою позицію та просив закрити провадження у справі за відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення. Зокрема вказав, що 24.03.2024 він приїхав до дитини з метою спілкування, керуючись тим, що батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом, він спробував підтримати будь-який зв`язок з малолітньою дитиною у вихідний ден. При цьому безпосереднього контакту з дитиною 24.03.2024 він так і не мав, син знаходився на території домогосподарства, у той час коли він знаходився поза його межами. Візуальний контакт з дитиною відбувся на протязі декількох секунд. Вказує, що його контакти з дитиною обмежені колишньою дружиною, а з дитиною він не має контакту більше 4 років з вини колишньої дружини. Вказує, що висновок у протоколі про адміністративне правопорушення ґрунтується виключно на зазначеному інспектором ювенальної превенції ОСОБА_3 , що він викликав емоційні хвилювання. При цьому інших належних, допустимих та достовірних доказів щодо наслідків його дій для психологічного стану дитини, матеріали справи не містять. Вважає, що матеріали справи не містять даних чи обстежував дитину лікар психіатр; яка шкода психічному здоров`ю дитини могла бути спричинена; яка психічна хвороба у дитини могла розвинутись; чи поставлена дитина на облік лікаря-психіатра; чи встановлений діагноз; чи зверталась потерпіла особа до лікарні чи спецустанови через домашнє насильство. Вважає, що протокол складено поверхнево та шаблонно, психолог, який складав висновки не є медичним експертом, а тому ці висновки не можуть прийматися судом до уваги. Зазначив, що дитина не бажає з ним спілкуватись, на його думку, під впливом матері, та з 2020 року він не має жодного контакту із дитиною. Коли він приїжджає до дитина, то син запитає «чого ти приїхав»? Вважає, що він як батько має право на спілкування з дитиною, тому просив закрити справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що батько має право на спілкування з дитиною, відсутні докази у справі, що саме 24.03.2024 відбулося насильство психологічного характеру щодо дитини. Дитині не проводилась судово-психіатрична експертиза, вважає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за мі сутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник потерпілого адвокат Вакуленко О.П., в судовому засіданні вказав, що протокол відповідає всім вимогам законодавства. ОСОБА_1 підтвердив, що 24.03.2024 він приїжджав до сина, намагався спілкуватись, в матеріалах справи наявні висновки психолога про психологічний стан дитини, пов`язаний з намаганням батька поспілкуватися з дитино. Дитина в категоричні формі не бажає спілкуватися із батьком. В матеріалах справи про це наявні всі докази у справі. Тому просив врахувати інтереси дитини, постановити справедливе рішення, яке у подальшому буде запобігати для ОСОБА_1 вчинення подібного правопорушення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого з огляду на наступне.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Стаття 173-2 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. При цьому психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п.14 ч.1 Розділу І ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за: вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене протягом року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених безпосередньо під час судового розгляду, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення: серії ВАД №297371 від 29.04.2024 року;

- рапортом ст. інспектора - чергового ЧЧ СМ ВП№ 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Долотенка В.В. від 03.04.2024 року;

- зверненням зав. відділення КЗ «ЦЕНТР НАДАННЯ ІНТЕГОРОВАНИХ СОЦІАЛЬНИХ ПОСЛУГ Березняківської сільської ради», ОСОБА_5 від 01 квітня 2024 року №8/1-38;

- інформацією КЗ «ЦЕНТР НАДАННЯ ІНТЕГОРОВАНИХ СОЦІАЛЬНИХ ПОСЛУГ Березняківської сільської ради» від 22.02.2024 № 6;

- інформацією КЗ «ЦЕНТР НАДАННЯ ІНТЕГОРОВАНИХ СОЦІАЛЬНИХ ПОСЛУГ Березняківської сільської ради» від 19.02.2024 № 6;

- письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 16.04.2024;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 16.04.2024;

- актом оцінки потреб сім`ї/особи та висновком оцінки потреб сім`ї;

- згодою ОСОБА_6 на отримання послуг психолога для з`ясування питань щодо взаємозв`язків між сином ОСОБА_7 та його батьком ОСОБА_1 ;

- висновками психолога за результатами діагностичного обстеження від 01.06.2021, від 14.11.2022 та від 12.03.2024.

За висновком психолога за результатами діагностичного обстеження від 12 березня 2024 року, за результатами обстеження ОСОБА_2 володіє достатнім рівнем усвідомлення, розвинуті навички комунікації, для того, щоб висловлювати самостійні судження стосовно важливих подій власного життя та свого оточення. ОСОБА_7 виявляє позитивне ставлення та високий рівень емоційної прив`язаності до матері та бабусі, негативізм та недовіру щодо спілкування з батьком, страх опинитися поруч з батьком, страх, що його забере до себе батько, страх втратити контакт з матір`ю. Мати та бабуся є соціально-підтримуючим оточенням для Ельдара. Результати обстеження ОСОБА_7 свідчать про наявність у хлопчика глибокої психологічної травми, спричиненої спілкуванням з батьком із застосуванням психологічного насильства, високий рівень ситуативної тривожності виявлений у червні 2021 року станом на листопад 2022 року наявні ознаки особистісної тривожності, погіршення навичок спілкування, ознаки емоційного виснаження, високий рівень втомлюваності; станом на березень 2024 року у хлопчика наявна стійка особиста тривожність, розвинувся страх сепарації від матері, це пояснюється постійно незадоволеною потребою дитини у безпеці та стабільності, хронічним психоемоційним стресом; також додалися соціальні проблеми у школі через відторгнення батькової фігури хлопчик не сприймає власного прізвища; через постійний страт загрози сформувалася тривожна прив`язаність до матері. Можна відзначити, що тривала дія на психіку хлопчика нав`язливо агресивних дій батька спричиняє погіршення психоемоційного здоров`я дитини; і це потребує особливої уваги з боку дорослих, які відповідають за нього. Під час обстеження не було виявлено ознак негативного впливу матері на ставлення хлопчика до батька, його ставлення пояснюється діями батька щодо хлопчика та його близьких. Даний стан загрожує психоемоційному благополуччю хлопчика, для нього категорично небажаними є емоційні стреси, тиск та примушування спілкування з батьком. ОСОБА_8 потребує обстеження стану психічного здоров`я з огляду на ризики розвитку психічних розладів, та психологічної допомоги у подоланні психологічної травми та зниженні тривожності. Контакти з батьком у тому вигляді, як це відбувається на даний час, актуалізують психологічну травму хлопчика, примусове спілкування сина за батьком є нехтуванням емоційних потреб дитини, його можна вважати різновидом насильства по відношенню до емоційної сфери (у ставленні до хлопчика «не має значення, що ти переживаєш насправді, не має значення, що ти не хочеш приїзди батька щоразу, тобто щотижня, викликають психоемоційний стрес у дитини. ОСОБА_7 не має почуватися, як річ для поділу між дорослими. Такі дії уже спричинили негативні наслідки для психічного здоров`я хлопчика та можуть спричинити у майбутньому (тривожні розлади, виникнення почуття безпорадності, знецінення себе, недовіра до близьких стосунків у дорослому віці, соціальні фобії). Необхідною умовою для спілкування сина з батько є припинення тиску з боку батька для поступового налагодження стосунків довіри. У спілкуванні батька з сином важливо поважати особисті кордони хлопчика та його цінності, поступово відновлювати довіру, без тиску та маніпуляцій. Особливо недопустимим є психологічний тиск, приниження дитини, негативні та принизливі висловлювання щодо осіб, до яких у дитини сформована стійка емоційна прив`язаність. При відсутності довіри у дитини примушування її до спілкування з людиною, якій не довіряють, яка систематично завдає моральної шкоди матері хлопчика сприймається ОСОБА_7 як психологічне насильство. Судячи з аналізу, дії батька, за період, відколи проводились обстеження, не змінились (впертий силовий тиск, ігнорування емоційних потреб дитини, зневажливе ставлення до колишньої дружини), батько хлопчика не може або не бажає вдаватися до екологічного спілкування, вірить у силу тиску та конфронтації або не володіє навичками ненасильницької взаємодії; це є істотним фактором, який негативним чином впливає на ставлення ОСОБА_7 до батька. Для забезпечення інтересів ОСОБА_7 батькам варто передусім подбати про його спокій та емоційне благополуччя.

Приймаючи до уваги всі докази у їх сукупності, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого 1 ст. 173-2 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчинених правопорушень, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за правопорушення відповідно до ст. 34 КУпАП не встановлено. Обставин, що обтяжують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення згідно ст. 35 КУпАП - не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу порушника, вважаю, що для його перевиховання, стимулювання поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, достатнім є стягнення у виді штрафу.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст.40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доказів, які звільняють ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять та останнім не надані.

На підставівикладеного та керуючись ст.9, 33, 34, 35, 40-1, ст.173-2, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл. 21081300, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0023001 код класифікації: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок,судового збору, який зарахувати на рахунок: UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України, код банку отримувача: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови виготовлено 12червня 2024 року.

Суддя: Ю.В. Крива