ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1226/24 Справа № 175/4471/24 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С.О. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Невольніченко О.О., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 04.03.2024 року ОСОБА_1 не з`явився без поважних причин до місця служби з відрядження, про своє місцезнаходження не повідомляв, на телефонні дзвінки не відповідав. 05.03.2024 року ОСОБА_1 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 , проте документів щодо своєї відсутності на службі з поважних причин не надав, безпідставно був відсутній на військовій службі в період часу з 04.03.2024 по 05.03.2024. ОСОБА_1 на думку суду вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.172-11 КУпАП.

На вказане рішення захисником ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі. Зазначає, що судом першої інстанції порушено право на захист, оскільки справу розглянуто за відсутності сторін, які не надавали будь-яких заяв. Захисник наполягає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, що підтверджують умисел його підзахисного щодо нез`явлення без поважних причин до місця служби, а навпаки, підтверджують наявність поважної причини затримки, що сталась через поломку транспортного засобу. Про такі обставини було повідомлено офіцера частини, котрий віддав розпорядження про передислокацію, про причини затримки та його місцезнаходження.

Перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 172-11 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення проявляється в самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, а також у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, які вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до Закону України №1932-ХІІ від 06.12.1991 року «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено у Україні воєнний стан який діє по теперішній час.

Отже, суд першої інстанції при розгляді зазначеної справи, послався на норму частини 4 статті 172-11 КУпАП в редакції до 13.12.2022 року, але ця редакція істотно відрізняється від діючої редакції вищевикладеної статті, і частина 4 передбачала відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах лише - особливого періоду без виключення військового стану, яке передбачено діючою редакцією даної статі. Оскільки несвоєчасне, як стверджується в протоколі про адміністративне правопорушення та в оскарженій постанові, повернення ОСОБА_1 з відрядження, було вчинено саме в період дії воєнного стану в Україні, то відповідно, його дії не утворюють об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасного прийшов до висновку про наявність складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Крім того, є слушними доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо перебування ОСОБА_1 у відрядженні, як про це зазначено у протоколі про військове адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3 Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 року №105 (надалі Інструкція), рішення про направлення військовослужбовців у відрядження оформляється відповідним наказом, в якому зазначаються: пункт призначення; найменування військової частини (установи, організації), куди відряджається військовослужбовець; строк та терміни відрядження; мета відрядження. На підставі наказу про направлення у відрядження військовослужбовцям оформлюється у встановленому порядку посвідчення про відрядження.

Пунктом 4 Інструкції встановлено, що строк відрядження визначається командиром (начальником, керівником), але не може перевищувати в межах України 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі (крім випадків, коли інші строки відрядження визначаються законодавчими та іншими нормативно-правовими актами).

Відповідно до ч. 3 п. 11 Інструкції причинами затримки військовослужбовця у відрядженні понад строки, зазначені в посвідченні про відрядження, є хвороба, що позбавила його можливості своєчасно повернутися з відрядження, стихійне лихо, інші надзвичайні ситуації. Причини затримки повинні підтверджуватися відповідними документами.

Проте, до матеріалів справи не додано будь якого нормативного документа, який би підтверджував факт направлення ОСОБА_1 у відрядження, строки та умови цього відрядження, а також будь-якого документа, яким би переривалось відрядження та предписувалось ОСОБА_3 до певного строку повернутися до місця розташування його військового підрозділу.

Таким чином, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення та в оскарженій постанові судді твердження про те, що ОСОБА_1 невчасно повернувся з відрядження, нічим об`єктивно не підтверджене та є необґрунтованим.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки пред`явлення вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Невольніченка О.О., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя