Справа № 729/33/24 Головуючий у 1 інстанції Демченко Л. М.
Провадження № 33/4823/436/24
Категорія - ч.1 ст. 184 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.

Розглянув у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, з вищою освітою, не працююча, заміжня, проживаюча по АДРЕСА_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, ОСОБА_1 , 30 листопада 2023 року, близько 13 год., ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 150 Сімейного Кодексу України, щодо обов`язку виховувати дитину, свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 в дусі поваги до прав та свобод інших людей, внаслідок чого 30.11.2023, близько 13 год. 00 хв., у Бобровицькому ЗЗСО № 1 у м. Бобровиця по вул. Незалежності, 60, від дій ОСОБА_2 . ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо неї закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Також витребувати з Бобровицького районного суду Чернігівської області матеріали справи за № 729/33/24 від 27.02.2024 разом з аудіо записом судових засідань, які зі слів працівників суду нібито не велись взагалі і відсутні, що суперечить проведенню судових засідань.

Зазначає, що вихованням дитини вона займається разом зі своїм чоловіком, який на даний час перебуває у ЗСУ і виконує бойові завдання, але ніхто з працівників правоохоронних органів не зателефонував йому, який би пояснив як саме ми виховуємо свою дитину.

Звертає увагу на те, що працівник правоохоронних органів на її запитання у судовому засіданні місцевого суду, чому він дав на вибір два протоколи для підписання або ухилення від виконання батьківських обов`язків, або булінг, які вона не підписувала, не пояснив взагалі такої протиправної дії, зазначивши при цьому, що такого він не пам`ятає.

Місцевим судом використано виключно як доказ протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який вона не підписувала та не було жодного письмового пояснення щодо даної події керівництва шкільного навчального закладу, де отримав ушкодження потерпілий, не було жодної інформації чи дану подію бачили працівники освітнього закладу, не проведено жодного слідчого експерименту для з`ясування, яким чином і внаслідок чого потерпілий отримав ушкодження, чи не провокував сам потерпілий непередбачені наслідки, які сталися з ним та зумовили його ушкодження, не проведено разом з психологом спілкування з усіма неповнолітніми дітьми, які бачили подію.

Вказує, що правоохоронні органи не долучили до матеріалів справи повторні її пояснення щодо даної події та відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки її дитина не наносила жодних тілесних ушкоджень потерпілому.

На апеляційний розгляд ОСОБА_1 не прибула, подала заяву, в якій підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити її з викладених у ній підстав та розглядати справу без її присутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

14.03.2024 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що копію постанови їй вручили 05.03.2024, а тому вона не мала можливості своєчасно звернутися з апеляційної скаргою. З огляду на час вручення копії постанови, яка оскаржується, та метою забезпечення доступу до правосуддя, строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 586690 від 05.12.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , 30 листопада 2023 року, близько 13 год. 00 хв., ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 150 Сімейного Кодексу України, щодо обов`язку виховувати дитину, свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 в дусі поваги до прав та свобод інших людей, внаслідок чого 30.11.2023, близько 13 год. 00 хв., у Бобровицькому ЗЗСО № 1 у АДРЕСА_2 , від дій ОСОБА_2 . ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

З фактичними обставинами, викладеними у протоколі погодився і суд який розглядав справу не звернувши увагу на те, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає у разі саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється саме у не виконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Під час перебування дітей у закладі освіти відповідальність за життя і здоров`я дітей покладається на керівника та інших працівників закладу освіти.

Згідно з «Положенням про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти» затвердженим наказом Міністерства науки і освіти України №1669 від 26.12.2017: «керівник закладу освіти є відповідальним за створення безпечних умов освітнього процесу згідно із законодавством про охорону праці, викладач, учитель, класовод, куратор групи, класний керівник, вихователь є відповідальним за збереження життя і здоров`я учнів».

Те, що учень ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав під час перебування у школі закриту черепну мозкову травму, струс головного мозку, внаслідок умисних чи необережних дій неповнолітніх учнів цієї школи, серед яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не означає, що його мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей.

Згідно наданих пояснень ОСОБА_2 від 05.12.2023 року, його першим ударив по нозі ОСОБА_4 ногою, взутою у велике зимове взуття, через що він відчув сильний біль біля коліна та відштовхнув того від себе.

Мати неповнолітнього ОСОБА_3 пояснювала, що її сина двоє інших неповнолітніх, серед яких був ОСОБА_2 , взяли під руки та кинули на підлогу, під час падіння син ударився головою та отримав травму.

Жодних об`єктивних даних щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків не встановлено, а зазначена у протоколі подія у розумінні ст. 184 КУпАП, не може розцінюватися як таке ухилення.

Згідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги вищевказане та положення ст. 251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, вважає недостатньо обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, скасувати, а провадження у справі щодо неї закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу правопорушення.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець