Справа № 491/475/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Надєр Ліма Махді, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 11 червня 2007 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, мешканки АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець ФОП « ОСОБА_2 », протягом року не притягувалась до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 01 червня 2024 року близько 18 години 38 хвилин ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній потрапив до лікарні з діагнозом «Закритий перелом лівої стегнової кістки».

За вказаним фактом працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 01 червня 2024 року серії ВАД №102215 за ч.3 ст.184 КУпАП.

Після надходження до суду справу, з урахуванням того, що ОСОБА_1 була сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи в протоколі про адміністративне правопорушення, було призначено до розгляду на 14 червня 2024 року.

14 червня 2024 року ОСОБА_1 не з`явилася до суду, причину неявки не повідомила.

При цьому, з урахуванням наведених вище обставин, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 достеменно відомо про складення відносно неї вище вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, та вона ознайомлена з датою та місцем розгляду справи, а також їй відомо, що розгляд справи за вище зазначеним протоколом про адміністративне правопорушення здійснюється Ананьївським районним судом Одеської області, оскільки в протоколі зазначена інформація про те, що розгляд справи відбудеться у Ананьївському районному суді Одеської області 14 червня 2024 року, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу.

Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі та з ними можливо ознайомитись на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Ананьївського районного суду Одеської області за адресою в мережі Інтернет https://an.od.court.gov.ua/sud1501/gromadyanam/csz/.

Суд приймає до уваги положення ч.2 ст.38 КУпАП, якою визначено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З диспозиції частини 1 статті 268 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 184 КУпАП, не віднесено до категорії справ, розгляд яких має здійснюватись за обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Станом на 14 червня 2024 року від ОСОБА_1 будь-яких заяв або клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи, не надходило.

Враховуючи викладене, а саме наявність відомостей про належне сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, відсутність клопотань ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, з урахуванням положень частин 1 та 2 статті 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.184 ч.3 КУпАП.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.3 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, частиною 3 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 1734 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №102215 від 01 червня 2024 року складено відносно ОСОБА_1 за те, що її син ОСОБА_3 потрапив до лікарні з діагнозом «Закритий перелом лівої стегнової кістки», та її дії працівником поліції кваліфіковано за ч.3 ст.184 КУпАП.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , доданих до протоколу, вбачається, що 01 червня 2024 року вона знаходилась на роботі. Близько 18 години 38 хвилин їй подзвонив її син ОСОБА_3 та повідомив, що впав та що його дуже болить ліва нога. Після цього вона приїхала додому та викликала швидку медичну допомогу.

З письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 01 червня 2024 року близько 18 години 38 хвилин він перебував вдома. Через декілька хвилин він вирішив пробігтися та випадково перечепившись, впав. Після падіння його дуже почала боліти ліва нога, тому він зателефонував своїй матері та повідомив про це.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 вона працює медичною сестрою у Комунальному некомерційному підприємстві «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради». 01 червня 2024 року близько 22 години 30 хвилин до приймального відділення був доставлений ОСОБА_3 з болем у лівій нозі. Його було оглянуто та встановлено діагноз «Закритий перелом лівої стегнової кістки». Йому було надано відповідну медичну допомогу.

З письмової заяви ОСОБА_1 від 01 червня 2024 року вбачається, що вона просить припинити розгляд повідомлення щодо потрапляння її неповнолітнього сина ОСОБА_3 до лікарні, так як дану травму він отримав з власної необмеженості. Претензій будь-якого характеру ні до кого не має.

Також з копії рапорту №1208 від 01 червня 2024 року про реєстрацію події до ЄО вбачається, що 01 червня 2024 року о 23 годині 00 хвилин зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 01 червня 2024 року до Ананьївської лікарні доставили неповнолітнього ОСОБА_3 з діагнозом «Закритий перелом лівого стегна». Зі слів фельдшера підліток впав по необережності.

З наведеного вбачається, що неповнолітній ОСОБА_5 отримав травму у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки під час бігу та вказаний факт, та дії ОСОБА_5 не містять складу будь-якого адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, тобто, з боку ОСОБА_5 не вчиненого адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена КУпАП.

Однак, як зазначено вище, дії ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_5 , працівником поліції кваліфіковано за ч.3 ст.184 КУпАП та складено вище вказаний протокол про адміністративне правопорушення, тобто, її дії кваліфіковано як відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 1734 цього Кодексу, однак з матеріалів справи не вбачається будь-якого факту, який би свідчив про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідальність за ч.3 ст.184 КУпАП.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість особи поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Алене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.184, 221, п.1 ч.1 ст. 247, 251, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення від 01 червня 2024 року серії ВАД №102215 за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 11 червня 2007 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, мешканкою АДРЕСА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.3 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Надєр Л.М.

Постанова вступила в законну силу „___ _______ 20__ року.