Тарутинський районний суд Одеської області
_____________________________________________________________________________________
Справа № 514/650/24
Провадження по справі № 3/514/532/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року смт Тарутине

Суддя Тарутинського районного суду Одеської області Кравченко П.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфери оборони Південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , начальника групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 , "майор",

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу №7-2024/СП про вчинення військового адміністративного правопорушення від 28.03.2024 року, ОСОБА_1 проходячи військову службу на посаді начальника групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 , в умовах особливого періоду, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований у АДРЕСА_2 , у період з грудня 2023 по лютий 2024 діючи недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів та інструкцій, не виконав свої обов`язки, що передбачені наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 «Про надання повноважень посадовим особам, щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення у ІНФОРМАЦІЯ_2 »: не склав адміністративний протокол на доставленого органами поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 громадяна, як на такого, який вчинив адміністративне правопорушення, передбачені ст..210, ст.. 210-1 КУпАП, чим вчинив недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою в умовах особливого періоду, що призвело до уникнення адміністративної відповідальності зазначеними громадянами, та утворує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, посилаючись на те, що підстав для складання адміністративного протоколу не було та надав Витяг із Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24 січня 2024 року № 30, відповідно до якого з 24 січня 2024 року призваний для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_3 солдат ОСОБА_2 . Просив провадження у справі відносно нього закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Так, частина 2 статті 172 - 15 КУпАП передбачає відповідальність військової службової особи за недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Об`єктивною стороною даного правопорушення є невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби, а саме умисного не складання протоколу про адміністративіні правопорушення за ст. ст. 210, 201-1 КУпАП, відносно ОСОБА_2 у період з грудня 2023 по лютий 2024 року. Разом з тим відповідно до витягу з наказу від 24 січня 2024 року солдата ОСОБА_2 було призвано з 24 січня 2024 року для проходження військової служби до військової частини.

Згідно з приписами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка визначає межі розгляду справи судом, оскільки є викладом обставин вчинення адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді, а не судом; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При вирішенні цього питання слід врахувати характер правопорушення у розумінні гарантій статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, (далі ЄКПЛ) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення даної категорії, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011[2] зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, на всі стадії оскарження у судах постанов у справах даної категорії на осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності поширюються всі гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, від 20 вересня 2016 р.) Суд визнав порушення принципу безсторонності під час провадження, пов`язаного з адміністративним правопорушенням, проти заявника, на якому була відсутня сторона обвинувачення. Коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.172-15, ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Тарутинський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя П.А. Кравченко