ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/1728/24
Номер провадження: 33/819/ 120/24
Головуючий у першій інстанції Сікора О.О.
Доповідач Калініна О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі судді Калініної О.В., за участю секретаря судового засідання Литвиненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 травня 2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову від 14.05.2024 року скасувати, прийняти нову, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вказує, що постанова підлягає скасуванню як така, що прийнята без належного дослідження усіх обставин справи та доказів, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

З посиланням на положення ч.1, 3 ст. 172-20 КУпАП, ч. 4 ст. 24 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» вказує, що з матеріалів справи не вбачається, що він вживав алкогольні напої , виконуючи обов`язки військової служби чи перебував на території військової частини , що є однією із складових об`єктивної сторони ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У протоколі не зазначено кваліфікуючу ознаку ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та місце вчинення адміністративного правопорушення.

Висновок суду про те, що він 06.04.2024 року виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду не ґрунтується на вимогах закону, оскільки суд фактично змінив фабулу адміністративного правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, тим самим перебрав на себе функцію сторони обвинувачення.

При вирішенні питання про накладення адміністративного штрафу суд не дотримався вимог ст. 33 КУпАП .

Суд не розглянув його клопотання про розстрочення штрафу у разі його призначення та не навів мотивів його відхилення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Направив заяву, в якій вказав, що з`явитися до суду не може , тому що наразі продовжує перебувати на військовій службі на донецькому напрямку. На вимогах апеляційної скарги наполягає, складу суду довіряє, просить розгляд апеляційної скарги проводити за його відсутності.

За таких обставин , апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд за відсутності апелянта.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Мотиви суду.

За приписами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як видно із постанови, що оскаржується від 14.05.2024 року суд визнав винуватим та притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за те, що він як начальник медичної служби 06.04.2024 року виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-20 КУпАП.

Вбачається, що такий висновок суд побудував на письмових поясненнях ОСОБА_1 , письмових поясненнях свідків, відомостях про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, протоколі про військове адміністративне правопорушення № 15 серія А 7351 від 06.04.2024 року.

Однак, суд залишив поза увагою приписи закону, що визначають коло обставин, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про військові адміністративні правопорушення .

Суд формально зазначив, що дані протоколу та доданих до нього документів, доказів свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 172-20 КУпАП.

Із постанови, яка оскаржується видно, що судом не досліджувалися фактичні обставини справи, не перевірялися та не надавалася оцінка наявним у справі доказам з точки зору їх достатності для доведеності винуватості чи невинуватості особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до вимог п.4 розділ ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МОУ від 23.10.2021 року за № 239 у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Сам по собі протокол про військове адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Натомість , як видно , при складанні протоколу про адміністративні правопорушення не було дотримано зазначених вимог закону, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

У протоколі № 15 від 06.04.2024 року про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП у графі дата, час , місце вчинення і суть адміністративного правопорушення зазначено, дослівно: 06.04.2024 року близько 12:30 год. ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, знаходячись за кермом автотранспорту.

Всупереч вказаним вище вимогам закону у протоколі від 06.04.2024 року щодо ОСОБА_1 , зокрема не вказано місце , час вчинення правопорушення, не вказано у чому саме полягає вчинене ОСОБА_1 правопорушення , яке підпадає під ознаки ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.

Стаття 172-20 КУпАП передбачає відповідальність:

1. Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння .

2. Участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів .

3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

У протоколі від 06.04.2024 року відсутня будь- яка вказівка на те, за якими ознаками дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП чи то як дії, передбачені ч.1 чи ч.2 цієї статті вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення чи то як дії, передбачені ч.1 чи ч.2 цієї статті , вчинені в умовах особливого періоду .

З огляду на те, що протокол про військове адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол серії А7351 № 15 від 06.04.2024 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в його діях складу військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки зміст протоколу не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, а викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, за вчинення яких його було притягнуто до відповідальності судом.

Натомість суд у постанові від 14.05.2024 року вийшов за межі обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та суті інкримінованого адміністративного правопорушення та визнав ОСОБА_1 винним у тому , що він як начальник медичної служби 06.04.2024 року виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду, чим істотно порушив вимоги ст. 7, 245, 251, 252, 280 КУпАП .

Інші докази , на які суд послався у постанові як кожен окремо так і в сукупності поза розумним сумнівом не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП , та за відсутності у протоколі викладення суті адміністративного правопорушення, яке підпадає під ознаки правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь та те, що зміст протоколу про військове адміністративне правопорушення від 06.04.2024 року не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а інші надані докази, за відсутності у протоколі належного формулювання суті вчиненого військового адміністративного правопорушення та за відсутності у суду повноважень самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі, не є достатніми для доведення винуватості, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП не доведена належними, допустимими та достовірними доказами.

Зазначена у протоколі суть адміністративного правопорушення - вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, знаходячись за кермом автотранспорту не відповідає об`єктивній стороні адміністративного правопорушення за яке передбачена відповідальність ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Позиція особи, відносно якої складено протокол, щодо визнання вини не може бути єдиним доказом , на якому ґрунтується висновок про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень без підтвердження належними та допустимими доказами його винуватості .

Суд належним чином не проаналізував та не оцінив докази , на які послався у постанові.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 має бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП за дії, які зазначені у протоколі про військове адміністративне правопорушення , а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови , якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Повноваженнями суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП не передбачено права за результатами апеляційного розгляду повернути протокол про адміністративне правопорушення для доопрацювання органу, що його склав.

Інші доводи апеляційної скарги про неврахування судом вимог ст. 33 КУпАП та нерозгляд питання щодо розстрочки штрафу не є підставою для скасування постанови, тому апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 травня 2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію постанови направити учасникам у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя О.В. Калініна