КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 759/507/24. Номер провадження 33/824/1878/2024. Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП України.Головуючий у суді першої інстанції - Ясельський А.М. Головуючий у апеляційній інстанції - Сахно Р.І.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 червня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду- Сахно Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника Сіренка Максима Юрійовича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 15 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду в адміністративній справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_1 , 20 грудня 2023 року о 00 год. 10 хв., за адресою: м. Київ, пр-т. А. Палладіна, буд. 24/4, керував транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (вираження тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродня блідніть шкіри обличчя), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

У поданій апеляційній скарзі захисник Сіренко М.Ю. оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

На обґрунтування апеляційних вимог захисник зважає на те, що суддею належним чином не було досліджено протокол про адміністративне правопорушення та не було надано оцінки тому факту, що в ньому не вказано які саме дії вчинив ОСОБА_1 з метою ухилення від огляду, тому суддя місцевого суду неповно та однобічно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи, а також - не сприяв повному, всебічному та неупередженому її розгляду, внаслідок чого безпідставного та незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Через канцелярію суду 12 червня 2024 року, захисник Сіренко М.Ю. подав заяву, де апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, а також повідомив про неможливість прибуття до суду, оскільки знаходиться у відрядженні у м. Черкаси, а ще, що у м. Києві відсутній і його підзахисний ОСОБА_1 ..

Хоча в заяві і відсутнє прохання про розгляд справи за відсутності сторони захисту та притягнутої до адміністративної відповідальності особі, однак суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності вказаних осіб, враховуючи наведене.

Так, апелянт неодноразово звертався до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість прибути в судове засідання. Як вбачається з матеріалів справи, будучи повідомленим про судове засідання, призначене на 19 квітня 2024 року, захисник вперше подав клопотання про відкладення судового розгляду в зв`язку з хворобою, яке було задоволено судом. В подальшому, будучи повідомленим про судове засідання, призначене на 27 травня 2024 року, він вдруге подав клопотання про відкладення судового розгляду в зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, яке було задоволено судом. Надалі, будучи повідомленим про судове засідання, призначене на 30 травня 2024 року, Сіренко М.Ю. в третє подав клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку із сімейними обставинами, і яке було задоволено судом. Будучи повідомленим про наступне судове засідання, призначене на 04 червня 2024 року, апелянт за день до судового засідання вже вчетверте подав клопотання про судовий розгляду в режимі відеоконференції, однак, у зв`язку із відключенням на його твердження у нього світла не зміг приєднатися до розгляду справи, тому апеляційний суд знов відклав судове засідання на сьогодні 13 червня 2024 року.

Внаслідок чого, у зв`язку з неодноразовим поданням клопотань про відкладення судового розгляду, без надання належних доказів про необхідність такого відкладення, суд розцінює такі дії захисника Сіренка М.Ю. як зловживання апелянтом своїми правами, що призводить до затягування розгляду справи.

Верховний Суд у постанові ККС від 24 вересня 2019 року у справі № 755/10138/16-к зробив висновок, що неявка учасників провадження свідчить про зловживання правами. Так, Верховний Суд вказав, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність у діях сторони захисту зловживання своїми правами, що має своїм наслідком безпідставне затягування процесу та у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що заборона зловживання процесуальними правами є загально правовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07 лютого 2022 року у справі № 266/108/22, від 07 листопада 2022 року у справі № 757/9655/22-к та ін.).

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП України, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вивчивши та оцінивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обміркувавши наведені доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння за фактичних обставин, установлених у постанові, доведена наявними у справі належними й допустимими доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано всебічну та об`єктивну оцінку.

При цьому суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи, а саме дослідив відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського (а.с. 6), на якому ОСОБА_1 зупинили працівники поліції під час комендантської години, після чого повідомили про виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння та запропонували пройти відповідний огляд, від проходження якого він відмовився. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, що не ставила під сумнів факт відмови. Також поліцейський повідомив останньому, що у разі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 суддею місцевого суду за ч. 1 ст. 130 КУпАП України - є правильною.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Не можуть бути взяті до уваги й доводи про те, що працівники поліції на останнього здійснювали психологічний вплив, оскільки з відеозапису вбачається, що поліцейський ввічливо запропонував ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп`яніння та роз`яснював наслідки відмови.

Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення (а. с. 2) вбачається, що дією ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду стала саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у чергового лікаря-нарколога, тому доводи апеляційної скарги захисника Сіренка М.Ю. , наведені ним за його змістом, суд апеляційної інстанції вважає об`єктивно необґрунтованими, надуманими та неспроможними, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, - доведеною наявними в справі належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх достовірності не викликають та, навпаки, спростовуються ними.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України щодо ОСОБА_1 , про що йдеться в його апеляційній скарзі, - відсутні.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Сіренка Максима Юрійовича, в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 15 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.І. Сахно