Справа № 733/842/24 Головуючий у 1 інстанції Овчарик В. М.
Провадження № 33/4823/548/24
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.

Розглянув у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживає по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, 03 квітня 2024 року в 00 год. 59 хв. по вул. Воскресенській, у м. Ічня, Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що він не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у місцевому суді, а тому був позбавлений можливості надати особисто пояснення, а саме надати документи на спростування його винуватості.

Мотивує тим, що він не відмовлявся пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння ні на місці зупинки транспортного засобу, ні у медичному закладі.

Коли працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», він побачив, що всі наявні мундштуки до алкотестера знаходяться у розпечатаному вигляді. Очевидно вони були використані, а тому за їх допомогою не можливо було об`єктивно пройти огляд на стан сп`яніння. Запечатаних мундштуків не було.

Це підтверджується доданим до матеріалів справи відеозаписом, де о 01 год. 16 хв. 00 сек. працівник поліції ОСОБА_2 говорить іншому поліцейському, що в «Драгері» трубок нема.

Поміж іншого, у матеріалах справи є направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, але ніхто із працівників поліції його не направляв та не доставляв на огляд до закладу охорони здоров`я.

На апеляційний розгляд в режимі відеоконференції із Ічнянським районним судом ОСОБА_1 не прибув. Безпосередньо в суд апеляційної інстанції також не приїхав. Заяв про перенесення розгляду не подавав. Його явка на виклик в апеляційний суд необов"язкова.

Переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні місцевого суду, яке відбулося 08 травня 2024 року, рішення суду не отримував. У подальшому, про рішення суду дізнався лише 15 травня 2024 року при ознайомленні з матеріалами справи у районному суді, а тому з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення додані матеріали відеозаписів, з яких видно, як ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції. Після чого йому запропонували надати документи, на що ОСОБА_1 відповів, що посвідчення водія при собі не має. В ході спілкування з водієм, у поліцейського виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на місці або у лікарні. На що ОСОБА_1 відмовився та повідомив, що вживав алкогольні напої.

На неодноразові вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі, ОСОБА_1 відмовлявся. Також поліцейським було повідомлено, що за таких обставин ним буде складений протокол про адміністративне правопорушення, що і було зроблено.

Поліцейські неодноразово повторюють вимогу пройти медичний огляд на місці зупинки та в медичному закладі. До водія пред`являється вимога проходження огляду, він протягом тривалого часу ухиляється від відповіді, потім відмовляється, при цьому його подальші дії мають явно зухвалий характер по відношенню до поліцейських.

Запаху алкоголю відеокамера не передає, проте по уповільненій розмові та рухах були розумні підстави підозрювати про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Відмова від виконання вимоги поліцейських пройти медичний огляд була очевидною. ОСОБА_1 затягував час, прямо не відповідав на запитання та намагався домовитись з поліцейськими про покращення свого становища, проте свого обов`язку як водій не виконав.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Поліцейські не повинні були умовляти водія пройти огляд, достатньо було пред`явити одну вимогу, за відмову від виконання якої настає відповідальність.

Протокол про адміністративне правопорушення із доданим до нього у встановленому порядку відеозаписом, у сукупності поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не направили його на проходження огляду до закладу охорони здоров`я, спростовуються даними відеозапису, на якому видно, що водій неодноразово відмовляється від проходження огляду як на місці зупинки, так і у лікарні, після чого поліцейські стали складати протокол про адміністративне правопорушення. Примусова доставка водія в лікарню для проведення медичного огляду на стан сп`яніння, законом не передбачена.

Посилання апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не звільняє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби, та осіб, які ними керують, особливо під час дії комендантської години.

Незгода з діями поліцейських не звільняла водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я. Пункт 2.5 Правил дорожнього руху носить імперативний характер, з боку працівників поліції не було допущено жодних порушень.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 наголошуючи на тому, що поліцейськими та судом були порушені його права, не звернув уваги на те, що докази таких порушень відсутні, у той час як він сам, окрім прав, наділений ще і обов`язками, які повинен неухильно виконувати, тим більше, керуючи джерелом підвищеної небезпеки автомобілем.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції забезпечив своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та ухвалив обґрунтоване рішення про накладення стягнення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець