Номер провадження: 33/813/2704/24
Номер справи місцевого суду: 493/30/24
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Крупської М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Балтського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто судовий збір в сумі 605,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Балтського районного суду Одеської області від 10.10.2024 року, по справі № 493/30/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він добровільного погодився пройти огляд на стан сп?яніння на місці у запропонований працівником поліції спосіб, але результат виявився позитивним - 0,98 проміле. ОСОБА_1 зазначає, що був не згоден з такими результатами алкотестера, вважав їх не вірними, при цьому просив прослідувати до найближчого закладу охорони здоров?я для проведення огляду на стан сп?яніння, але у задоволенні такого клопотання працівниками поліції було відмовлено.

Зазначає, що пояснення стосовно правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП писав поліцейський СРПП ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області старший сержант поліції Бучковський Ю.П., з текстом якого він згоден, а пояснення стосовно правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП писав власноруч ОСОБА_1 , так як СРПП ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області старший сержант поліції Бучковський Ю.П. допомагав інспектору СРПП ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_2 здійснювати заміри проїжджої частини, узбіччя та інше.

Посилання суду не те, що у поясненнях ОСОБА_1 стосовно правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відсутні посилання на заперечення щодо результатів огляду на стан сп?яніння пояснюються тим, що ці обставини стосуються іншого правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП і вони відображені у поясненнях стосовно саме цього правопорушення - передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і по своїй суті значення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не мають.

Зазначає, що у бланку акту окляду ОСОБА_1 на стан сп?яніння, у графі щодо згоди/не згоди з результатами огляду, продруковано наперед «з результатами згоден», виявивши таку не відповідність, він ще раз зазначив працівникам поліції що не згоден з результатами огляду на стан сп?яніння і у самому акті огляду власноруч дописав що «не згоден» з його результатами.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги свідчення поліцейського СРПП ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 , які підтверджують пояснення ОСОБА_1 щодо обставин даної події в частині правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суперечать свідченням інспектора СРПП ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_2 та прямо вказують на порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП в частині порядку проведення огляду на стан сп?яніння.

ОСОБА_1 вважає, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів його вини у вчиненні даного правопорушення, а тому постанова суду першої інстанції є не законною та підлягає скасуванню.

Апеляційним судом, у відповідності до положень ч. 5 ст. 294 КУпАП, ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, судову повістку отримав в особистому кабінеті Електронного суду 06.11.2024 року, що підтверджується довідкою.

Неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника у відповідності до положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи та згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП не є обов`язковою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, до суду надано протокол серії ААД № 124397 від 13.10.2023 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 124397 від 13.10.2023 року, 13.10.2023 року о 17:20 год. в с. Бендзари Подільського району Одеської області по вул. Миру, 121, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 217030» д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager» ARBL 0918, результат 0,98 ‰, який було зафіксовано на нагрудну портативну камеру NC211932, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, результатами тестування на алкоголь № 2635, проведеного 13.10.2023 року о 17:51 год. за допомогою спеціального технічного приладу «Drager» ALCOTEST 6810, прилад № «ARBL 0918», відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння 0,98 ‰, відеозаписом з нагрудної портативної бодікамери N211932, які містяться на оптичному носії інформації DVD-R диску, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах ЄО №3769 від 13.10.2023 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області за фактом ДТП, яка мала місце 13.10.2023 за участю водія ОСОБА_1 , показами свідка ОСОБА_2 , так як вказані докази є послідовними, узгоджуються між собою та доводять той факт, що при огляді на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 його результат склав 0,98 ‰, водій не заперечував такий результат та не просив проведення огляду в медичному закладі. Разом з тим, суд першої інстанції критично поставився до пояснень свідка ОСОБА_3 , наданих в судовому засіданні, письмового пояснення ОСОБА_1 , написаного ним власноручно та доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, записом в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів про те, що водій ОСОБА_1 не згоден з результатом огляду, так як вони спростовуються вищенаведеними доказами, зокрема відеозаписом фіксації правопорушення.

Апеляційний суд з висновком суду першої інстанції погодитись не може з огляду на таке.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок).

Вимогами ст.266 КУпАП встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що у разі не проходження огляду за допомогою технічних засобів, відмови в його проходженні, або незгоди з результатом проходження водію має бути запропоновано пройти такий огляд в закладах охорони здоров`я. Лише після відмови від проходження огляду у закладах охорони здоров`я можна констатувати наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом досліджені відеозаписи з бодікамери, які додані до матеріалів справи та на які міститься посилання в протоколі про адміністративне правопорушення. З вказаних відеозаписів вбачається, що працівниками поліції огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився за допомогою газоаналізатора драгер.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 , погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, результат тесту позитивний. Протокол не містить посилання на те, що від проходження огляду в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до відеозапису з бодікамери після того, як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, працівники поліції не питали чи згоден він з результатами, не пропонували пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я. Доказів відмови водія від проходження огляду в закладі охорони здоров`я матеріали справи не містять. Крім того, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 зазначив що не згоден з результатами огляду. В письмових поясненнях ОСОБА_1 посилається, що алкогольні напої не вживав, у стані алкогольного сп`яніння не перебуває, з результатами проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Drager Alcotest не згоден, наполягає на проведенні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі (лякарні).

На підставі наведеного, апеляційний суд зазначає про порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки не було дотримано всіх законодавчо встановлених вимог щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, як наслідок, висновки результатів огляду, які стали підставою для складення протоколу відносно ОСОБА_1 , не можуть вказувати на наявність у нього алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а результати огляду не можуть бути покладені в основу протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та положень вищевказаної інструкції та не може вважатися дійсним.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд зазначає, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги письмові поясненнях ОСОБА_1 та пояснення свідка ОСОБА_3 , надані в судовому засіданні, а саме що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», показник якого свідчив, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, проте останній заперечував вказану обставину та просив провести огляд в медичному закладі, однак до медичного закладу він доставлений не був, пояснення ОСОБА_3 та письмові пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з іншими доказами які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Частиною другою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8ст. 294 КУпАП, має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанову Балтського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова