Справа № 595/944/24
Провадження № 3/595/540/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2024

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області на:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу Ураїни про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2024 року о 09 год. 28 хв. в м. Бучач по вул. Галицька, 165, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager 6810», а також у медичному закладі, проба позитивна, від керування т/з відсторонений. Правопорушення вчинив повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції при складанні протоколу кваліфіковані за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Будь-яких заяв чи клопотань від ОСОБА_1 , в тому числі й про відкладення розгляду справи, на адресу суду не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною другою ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Суд вважає, що у даній справі підлягає перевірці факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, як то було зазначено поліцейськими у протоколі.

Згідно абз. 3 пункту 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2017 № 1395 (далі - Інструкція) повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП);

Відповідно до пункту 3 Розділу VІІ повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу (п. 4 Розділу VІІ Інструкції)

З пункту 5 Розділу 7 Інструкції вбачається, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

З аналізу вказаних норм, з урахуванням положень ст. 221 та ст. 276 КУпАП слідує, що повторне вчинення правопорушення має місце у випадку, якщо особою вчинено однорідне правопорушення протягом року, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню постановою суду за місцем вчинення правопорушення.

Системний аналіз наведених положень закону вказує на те, що передумовою притягнення особи до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУПАП є піддання особи адміністративному стягненню за порушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Згідно постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2024 року (справа №595/593/24, провадження №3/595/357/2024), яка міститься в матеріалах адміністративної справи, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також зазначено, що вказана постанова набрала законної сили і видана секретарем Бучацького районного суду 26 квітня 2024 року.

Досліджуючи DVD-R диск з відеозаписами, який долучено відділенням поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РВП до матеріалів справи, судом встановлено, що під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 такі повідомили останньому, що його було зупинено, оскільки з наявною в їх базі даних інформацією він позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік згідно рішення суду від 15 квітня 2024 року. Проте, ОСОБА_1 повідомив, що він на даний час не позбавлений права керування т/з, оскільки його адвокатом подано апеляційну скаргу на постанову суду. З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що в їхній базі даних немає інформації, щоб вказана вище постанова оскаржувалася ним в апеляційному порядку.

З метою перевірки повідомленої працівникам поліції ОСОБА_1 інформації щодо оскарження в апеляційному порядку постанови суду від 15 квітня 2024 року (справа 595/593/24) судом отримано відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень та встановлено, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 20 травня 2024 року у справі №595/593/24 апеляційну скаргу адвоката Пасічника А.З. в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Так, за приписами ч. 1, ч. 2 ст. 294 ЦПК України, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З наведеного слідує, що постанова Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2024 року (справа №595/593/24) набрала законної сили саме 20 травня 2024 року.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на день складення протоколу - 19.05.2024 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, постанова від 15.04.2024 у справі №595/593/24 не набрала законної сили, оскільки була оскаржена до апеляційного суду.

Окрім того, на переконання суду, повідомлена ОСОБА_1 обставина поліцейським про оскарження ним постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.04.2024 у справі №595/593/24 в апеляційному порядку, підлягала перевірці.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, оскільки на день складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 19.05.2024 за ч. 2 ст. 130 КУпАП постанова від 15.04.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не набрала законної сили, оскільки була оскаржена, то у суду відсутні підстави піддавати адміністративному стягненню ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, з огляду на помилковість кваліфікації дій ОСОБА_1 , а саме щодо повторності вчинення однорідного правопорушення.

Однак судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №051878 від 19 травня 2024 року, 19 травня 2024 року о 09 год. 28 хв. в м. Бучач по вул. Галицька, 165, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager 6810», а також у медичному закладі, проба позитивна, від керування т/з відсторонений.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР ) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди зрезультатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з п. 12 розділу 2 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, у судовому засіданні було досліджено DVD-R диск з відеозаписами, який долучено до матеріалів справи, відповідно до яких зафіксовано рух транспортного засобу, процес зупинки та перевірки документів і встановлення особи водія. ОСОБА_1 , згідно вимог п.2.5 ПДР було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що останній погодився, результат огляду 0,40 проміле. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що він теж погодився і пройшов такий у КНП «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради, результат огляду позитивний 0,5 проміле.

Згідно долученого до матеріалів справи результату тестування на алкоголь, проведеного 19 травня 2024 року о 19.40 год., показник приладу «Drager» після проведення тесту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 має цифрове значення 0,40 ‰ (проміле) алкоголю.

Як встановлено з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 проба позитивна 0,40 ‰ (проміле).

Як вбачається з висновку №26 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного КНП «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради 19 травня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння 19 травня 2024 року о 09 год. 55 хв., висновок огляду ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно рапорту ст. інспектора-чергового ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Сайчука Б.М. від 19.05.2024, 19.05.2024 о 10.46 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 19.05.2024 о 10.46 за адресою по вул. Галицька, буд. 165 в м. Бучач зупинили автомобіль марки «Мерседес Бенц 220». Н.з. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Складено протокол за ч.2 ст.130 КУпАП.

Матеріали справи підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, а саме те, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Однак, під час судового розгляду встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано помилково за ч. 2 ст. 130 КУпАП, з огляду на відсутність повторності вчинення однорідного правопорушення, однак встановлено факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

Окрім того, ОСОБА_1 , достеменно знаючи про наявність даного провадження в суді, жодних заперечень з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП не висловив.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Аналізуючи досліджені під час розгляду справи докази вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір.

На підставі ч.1 ст.130 КУпАП та керуючись ст. ст. 9, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. І. Тхорик