КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 04.12.2023 о 00.10 хв. в с. Чубинське, вул. Погребняка, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ToyotaRav4» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу та події адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у нього зламався автомобіль, після чого скаржник намагався його полагодити і о 00.10 під`їхали працівники поліції під час спілкування з якими, останні виявили ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували проходити огляд, а на той факт, що транспортний засіб не їде, не реагували.

Зазначає, що відеофіксація є неповноцінною, зроблена нарізками, що ставить під сумнів повноту подій.

Скаржник звертає увагу на відсутність факту керування транспортним засобом та його безпосередню зупинку, а також на те, що відеозапис не містить інформації про те, що ОСОБА_1 визнавав факт керування транспортним засобом.

Також разом з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2024 була винесена постанова про визнання винним ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.У судовому засіданні ОСОБА_1 участі не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав 12.02.2024, апеляційну скаргу подано безпосередньо до суду першої інстанції 22.02.2024.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2024.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що цих вимог закону судом першої інстанції в повній мірі не дотримано.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіряючи обґрунтованість рішення суду першої інстанції встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 199955 від 04.12.2023, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.12.2023 року, диском із записом відеофіксації здійсненої працівником поліції.

Крім того, суд першої інстанції у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зазначив, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує факт визнання цієї обставини, і на підтвердження того, що автомобіль перебував у нерухомому стані і не міг рухатись надав акт виконаних робіт № 475 станції техобслуговування, який підтверджує несправність авто.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що телефонував другу ОСОБА_2 , щоб останній забрав його, на підтвердження чого надав суду виписку із телефонних розмов.

Для перевірки доводів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції були викликані свідки, а самеполіцейський ВРПП Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, який складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 та друг ОСОБА_1 до якого останній телефонував в день події - ОСОБА_2 .

Поліцейський ОСОБА_3 надаючи пояснення у судовому засіданні не зміг переконливо пояснити у якому місці і за яких обставин був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , що ставить під сумнів той факт, що ОСОБА_1 взагалі був зупинений працівниками поліції.

ОСОБА_2 , до якого телефонував скаржник, у судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_1 телефонував йому таповідомив про несправність авто та попросив про допомогу.

При дослідженні відеозапису із нагрудних камер працівників патрульної поліції видно, що працівники поліції підійшли до вже зупиненого автомобіля, а матеріали справи не містять доказів зупинки транспортного засобу співробітниками поліції.

Таким чином, висновки суд першої інстанції про керування транспортним засобом ОСОБА_1 і його зупинки працівниками патрульної поліції не можна вважати доведеним в ході розгляду справи.

Згідно ст. 251 ч.2КУпАП -обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції Україниобвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно з яким винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-якісумніви у винуватості особи повиннітлумачитися на їїкористь.

За відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі та постанові, ОСОБА_1 у розумінні диспозиції ст.130 КУпАПне є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, так як відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом на момент зупинення автомобіля працівниками поліції, і як наслідок не може нести відповідальність.

Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією (про захист прав та основоположних свобод людини) для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.

Сукупність викладених вище обставин вказує на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАПне відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами.

За наведенихвищеобставин,відсутніпідстави для притягненняОСОБА_1 до адміністративноївідповідальності за частиною першоюстаттею 130 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 247 КУпАПпровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАПза наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшоввисновку, що постанова постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2024 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою стаття 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2024 року, скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду