Єдиний унікальний номер №943/957/24
Провадження №3/943/480/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце праці не встановлено, жителя АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 666947 від 15.04.2024 року, водій ОСОБА_2 15.04.2024 року о 00.20 год в м. Буську по вул. Б. Хмельницького, 3, Золочівського району Львівської області керував автомобілем марки Пежо, н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у Буській ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, забезпечив явку представника, адвоката Межвінського С.Д., який заперечив вину ОСОБА_2 у інкримінованому йому порушенні, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП. Просив провадження у справі закрити за відсутності складу правопорушення, з мотивів, викладених у письмовому клопотанні.

Вислухавши позицію захисника, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження по даній справі необхідно закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частинами 1-5 ст. 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_2 керував автомобілем PEGUEOT 207, д.н.з. НОМЕР_1 у час та місці вказані у протоколі. Більше того, в момент, коли на місце події прибули патрульні поліцейські, за кермом автомобіля знаходилася зовсім інша особа, а саме свідок, ОСОБА_3 . Однак той також не виконував функцій водія, оскільки, як він підтвердив в судовому засіданні, в автомобілі не було ключів. А коли до автомобіля під`їхали патрульні він саме виходив із авто, а автомобіль стояв нерухомий із вимкненим двигуном.

З відеозаписів, долучених поліцейськими до матеріалів справи вбачається лише те, що у вказаний в протоколі час та місці до ОСОБА_2 підійшли працівники поліції та поставили йому вимогу про надання їм посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В свою чергу, ОСОБА_2 , як міг намагався пояснити поліцейським, що дані вимоги поліцейських є незаконними, оскільки документи на право керування ТЗ та свідоцтво про його реєстрацію можуть вимагатися у особи, яка керує транспортним засобом, а він в розумінні закону таким не є. Наголосив поліцейським, що транспортним засобом він не керував, а підійшов до автомобіля, оскільки той з незрозумілих причин викотився з подвір`я будинку на дорогу. Більше того, навіть якщо би він мав на меті керувати цим автомобілем, то це унеможливлювалося тим, що у нього були відсутні ключі від замка запалювання даного авто. Таким чином, він власними силами намагався заштовхати автомобіль на узбіччя дороги, оскільки той стояв посеред перехрестя і в нічний час, відповідно міг створити аварійну ситуацію.

З інших відеозаписів, наявних в матеріалах справи, дійсно вбачається як автомобіль із подвір`я будинку викочується на дорогу. Проте із їх змісту неможливо встановити хто саме на той момент знаходиться біля автомобіля чи в ньому та яким чином автомобіль опинився на дорозі. З відеозапису вбачається лише те, що автомобіль викочується на дорогу. Хто саме знаходиться в цей момент в салоні автомобіля і чи взагалі там хтось присутній, встановити через якість відео-зйомки не являється можливим.

Крім того, працівниками поліції порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП та Інструкцією, яка затверджена спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015р.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду врегульована Інструкцією, яка затверджена спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Зокрема, відповідно до пункту 7 Розділу І цієї Інструкції огляд особи на стан сп`яніння може бути проведений у найближчому закладі охорони здоров`я виключно у двох випадках, а саме: у разі відмови водія транспортного засобу від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки чи його незгоди з результатами огляду проведеного поліцейським, оскільки такий не проводився. Більше того, і долучені поліцейським до протоколу матеріали не містять жодних даних щодо проходження будь-якого огляду особи на стан сп`яніння, відсутнє направлення поліцейського щодо скерування ОСОБА_2 для проходження відповідного обстеження у Буській ЦРЛ, як і підстави такого огляду, наявність яких є обов`язковими в силу вимог п.п. 8, 12 Розділу ІІ цієї Інструкції.

Наведене свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_2 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, а також про відсутність встановлених законодавством підстав для такого огляду і у лікаря.

З урахуванням численних порушень під час проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 у закладі охорони здоров`я, такий медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в силу положень ст.266 КУпАП та п.22 розділу 3 Інструкції, є недійсним, як і висновок від 15 квітня 2024 року за результатами такого огляду.

З протоколу про адміністративне правопорушення та висновку, що наявні в матеріалах справи, слідує, що огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 проводився у приймальному відділенні Буської ЦРЛ 15.04.2024р. о 01:30 год. Разом з тим, з інших матеріалів справи, зокрема долучених поліцейськими відеозаписів, слідує, що такий огляд в Буській ЦРЛ не проводився, а якщо проводився то в порушення ст. 266 КУпАП та Інструкції, оскільки проводився без здійснення відео-фіксації та лікарем, який не пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучений Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.04.2024р. з якого вбачається, що ОСОБА_2 ніби то перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте такий оформлений із порушенням вимог Інструкції, оскільки у ньому відсутнє ознайомлення ОСОБА_2 зі змістом висновку, що прямо суперечить приписам пунктів 15, 17 розділу ІІІ Інструкції, в силу яких зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Вищевказаний медичний висновок також частково суперечить Акту медичного огляду № 78 від 15.04.2024р., на підставі якого складено долучений суду Висновок, оскільки з Висновку вбачається стан алкогольного сп`яніння. Проте із Акту вбачається, що зовнішній вигляд обстежуваної особи охайний, без пошкоджень, стан свідомості орієнтований, мовна здатність не порушена та зв`язна, вегетативно-судинні реакції звичайні, зіниці не змінені, виконує вправи і точні рухи, однак лікарем з невідомих причин констатовано алкогольне сп`яніння.

Також даний Висновок оформлено щодо водія із іншими анкетними даними (з іншою датою народження), що є порушенням вимог ст. 266 КпАП та п. 22 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Разом з тим, відповідно до акту медичного огляду № 78 від 15.04.2024р., на підставі якого складено долучений до матеріалів справи висновок, повторне обстеження через 20 хвилин, як того вимагає Порядок (п.18 Акту) взагалі не проводилося. А сам Акт від № 78 від 15.04.2024р., як і висновок за його результатами, не містять підпису лікаря, який проводив огляд, відповідно такі документи не можуть вважатися юридично значимим, для цілей підтвердження винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Поряд з цим, зразок висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затверджений в додатку 4 до Інструкції, а акту в додатку 3, відповідно.

Втім ні сам акт, ні складений за його результатами висновок № 78 від 15.04.2024р. щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння відносно ОСОБА_2 , затвердженій формі не відповідають.

На підставі викладеного, вказані акт та висновок не можуть бути взяті судом до уваги як належні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 22 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Аналогічно, частиною п`ятою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні достовірні та допустимі докази вчинення правопорушення ОСОБА_2 , оскільки не був дотриманий встановлений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, в зв`язку з чим відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення судом першої інстанції проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КпАП України питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Законом не передбачено право суду змінювати кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (рішення у справі «Лучанінова проти України»).

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений частиною другою статті 53 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Отже, з врахуванням принципу презумпції невинуватості, неможливості збирання доказів судом, які зобов`язані були зібрати працівники поліції під час складання протоколу, суд враховує позицію захисника про те, що працівниками поліції не доведено факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані сп`яніння.

На підставі ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед іншого вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності усі докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення та доводи захисника, допитавши свідка ОСОБА_3 , вважаю, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, про що зазначено у протоколі, не підтверджений належними і допустимими доказами при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КпАП України, суддя -

постановив :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, за ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Б. М. Журибіда