Справа № 352/787/24
Провадження № 33/4808/484/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції ОЛІЙНИК М. Ю.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю адвоката Коваленко О.В. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Коваленко Ольги Василівни, що діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з судовий збір.

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 21 лютого 2024 року о 21 год. 48 хв. в м. Тисмениця по вул. Галицькій керував автомобілем Audi 80, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Аlkofor», результат огляду становить 1.51%, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що з постановою суду першої інстанції не погоджується у зв`язку з невідповідністю висновків суді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що освідчення водія на стан алкогольного сп`яніння проводилось приладом «Алкофор», однак у матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності приладу. Даний прилад не є медичним виробом і не зареєстрований на території України. Згідно з інструкцією Кабміну - його використання органами влади прямо заборонено, а відповідно, «Алкофор-505» заборонено для використання поліцією. Повторне обстеження в медичному закладі не проводилося, а тому показники «Алкофор-505» не можуть вважатися допустимим доказом.

Вказує, що у протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 запропоновано проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я, направлення до медичного закладу ОСОБА_1 не вручалось.

Зазначає, що суть порушення сформульоване невірно і нечітко, що позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле.

Наголошує, що в протоколі про адміністративне правопорушення немає відмітки про те, що йому були роз`яснені положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Вказує, що судом не з`ясовано, чи правомірно було зупинено автомобіль ОСОБА_1 , як це передбачено ЗУ «Про поліцію», «Про дорожній рух» та ПДР.

Також наголошує, що ОСОБА_1 було позбавлено права на захист, оскільки йому не буле вручено копію протоколу, яку він бажав отримати, як цього вимагає ст. 254 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Коваленко О.В. з`явилися в судове засідання апеляційного суду. Їм роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 271 КУпАП, відповідно. Клопотань не заявлено.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 лютого 2024 рокусерії ААД № 586866 (а.с. 1) 21 лютого 2024 року о 21 год. 48 хв. в м. Тисмениця по вул. Галицькій, ОСОБА_1 керував автомобілем Audi 80, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Аlkofor», результат огляду становить 1.51% проміле. Цим порушив вимоги п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обвинувачення є зрозумілим та таким, що не підлягає будь-якому подвійному тлумаченню.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП ВП №1 (м. Тисмениця) сержантом поліції Карташовим В.С. з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, підтвердив, що отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ТЗ №160002 та дав пояснення у відповідній графі: «Вину визнаю».

Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.

Апелянт наголошує, що ОСОБА_1 було позбавлено права на захист, оскільки йому не буле вручено копію протоколу, яку він бажав отримати, як цього вимагає ст. 254 КУпАП, однак такі доводи не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

В той час, при перегляді відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію протоколу, йому відомий зміст протоколу та він користується передбаченими законодавством правами, зокрема правом на захист, про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді, тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_1 на захист.

Також голослівним є твердження апелянта про те, що суть порушення сформульоване невірно і нечітко, що позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення ОСОБА_1 не зрозуміле, оскільки зміст правопорушення яке викладене в протоколі є зрозумілим та не потребує подвійного тлумачення. ОСОБА_1 не висловлював заперечень та не просив пояснити суть обвинувачення, він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці де встановлено його перебування у стані алкогольного сп`яніння і саме це, згідно п. 2.9. а Правил дорожнього руху ставиться у вину ОСОБА_1 .

Роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 2), не підписана ОСОБА_1 , але засвідчує результат тесту, проведеного за допомогою приладу «Алкофор 507» - 1.51 ‰проміле, який значно перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками, такими як: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода, що є порушенням координації рухів пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою «Алкофор 507», з результатом 1,51 ‰, з результатом огляду ОСОБА_1 погодився та підписав акт.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у КНП ПОКЦПЗІФОР (а.с. 3), вбачається, що водій ОСОБА_1 , в якого виявлені ознаки сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов на місці з результатом 1,51 ‰ проміле. Огляд в лікарні не проводився.

Твердження апелянта про те, що направлення до медичного закладу не вручалось ОСОБА_1 не є слушним, оскільки водій не доставлявся у медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, бо пройшов огляд на стан сп`яніння на місці і відмовився від проходження повторного огляду у медичному закладі, а направлення лише фіксує факт такої відмови.

На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 7), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух працівників поліції на службовому автомобілі та його зупинку транспортного засобу марки Audi 80, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки працівники поліції перевірили документи у водія ОСОБА_1 за у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці. На таку пропозицію ОСОБА_1 погодився. Також зафіксовано процедуру проходження огляду водієм ОСОБА_1 за результатами якого останній перебував у стані алкогольного сп`яніння - 1,51 ‰, проміле. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 в разі незгоди з результатом пройти повторний огляд у медичному закладі, але останній погодився з результатом та не бажав проходити огляд у медичному закладі. Далі працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та роз`яснили йому права та обов`язки які передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Водій ОСОБА_1 намагався домовитись з працівниками поліції, але останні попередили про відповідальність за такі дії. ОСОБА_1 не взяв до уваги це і дав неправомірну вигоду у сумі 3000 грн. у зв`язку з чим працівник поліції був змушений викликати слідчно-оперативну групу для фіксування даного факту. Також зафіксовано процес складання процесуальних документів, оголошення після складання їх змісту ОСОБА_1 , підписання документів ОСОБА_1 , отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, отримання ОСОБА_1 копії протоколу, дачу пояснень у відповідній графі та передачу транспортного засобу тверезому водієві.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення немає відмітки про те, що йому були роз`яснені положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП спростовується наявними відеозаписами з яких вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 права та обов`язки які передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та ОСОБА_1 у протоколі у відповідній графі підписався про таке ознайомлення.

Посилання апелянта на те, що судом не з`ясовано, чи правомірно було зупинено автомобіль ОСОБА_1 , як це передбачено ЗУ «Про поліцію», «Про дорожній рух» та ПДР не є слушним, оскільки причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керував ним у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п. 2.9. а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що водій ОСОБА_1 у якого поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейського пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, за результатами якого - він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, погодився з результатами.

Оскільки ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, який він пройшов на місці, поліцейські не мали підстав доставити його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, вважаю, що в даному випадку дотримано приписів Інструкції, Порядку та ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважається таким, що пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Твердження апелянта про незаконність проведення огляду приладом «Алкофор» та недопустимість його результатів не є слушним.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 5), яке чинне до 01 листопада 2024 року, видане уповноваженим органом та яке встановлює факт відповідності вимогам ДСТУ 8950:2019. Також матеріали справи місять сертифікат відповідності приладу «Алкофор» (а.с. 5).

Також за змістом п. 5 Розділу 2 Інструкції саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 висловлював вимогу про таке, і поліцейським її було проігноровано.

Тому доходжу висновку, що показники застосованого спеціального технічного засобу є допустимими доказами.

Отже встановлено, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу марки Audi 80, д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, та встановлено стан сп`яніння, а тому вважаю, що матеріалами провадження у своїй сукупності поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керував ним у стані сп`яніння.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Коваленко Ольги Василівни, що діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло