СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7313/24
пр. № 3/759/2786/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г., за участю особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 - адвоката Маштабея С.В., представника потерпілої Мельниченка М.С. , розглянувши матеріали, які надійшли з УПП у м. Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130; ст. 124; ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02 квітня 2024 року о 21 год. 45 хв. повторно протягом року керував автомобілем «Opel Omega» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 на праві власності, та рухався по бульвару Академіка Вернадського, 16 в м. Києві з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбаченач. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 02 квітня 2024 року о 21 год. 45 хв., керуючи автомобілем «Opel Omega» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по бульвару Академіка Вернадського, 16 в м. Києві не вибрав безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної дистанції та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubushi Lancer»державний номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбаченаст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії та будучи притягнутий до адміністративної відповідальності постановою серії ЕАС № 7347164 від 17.07.2023 за ч.2 ст.126 КУпАП, повторно протягом року 02 квітня 2024 року о 21 год. 45 хв. керував автомобілем «Opel Omega» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 на праві власності, та рухався по бульвару Академіка Вернадського, 16 в м. Києві. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбаченач. 5 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Маштабей С.В., позицію якого підтримав ОСОБА_1 , заявив клопотання про закриття провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень. Дане клопотання обґрунтовує тим, що02 квітня 2024 року о 21 год. 45 хв. ОСОБА_1 , керуючи «Opel Omega» державний номерний знак НОМЕР_1 рухався в м. Києві по бул. Ак. Вернадського, 16 зі швидкістю 40-45 км/год. При повороті ліворуч ОСОБА_1 виявив припаркований в правій смузі руху автомобіль «Mitsubushi Lancer»державний номерний знак НОМЕР_2 без увімкнених габаритних або стоянкових ліхтарів, в зв`язку з чим ОСОБА_1 задля уникнення зіткнення вивернув кермо ліворуч, проте уникнути зіткнення не вдалось, оскільки в той день в м. Київ після піщаної бурі дорожнє покриття було вкрите дрібнодисперсним піском. Вважає, що ДТП відбулось внаслідок порушення правил парковки водієм автомобіля «Mitsubushi Lancer»державний номерний знак НОМЕР_2 та несприятливих погодних умов в той день. Звинувачення ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, а прилад "Драгер" виявився у технічно несправному стані і всі здійснені спроби не змогли зафіксувати стан алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 . Від проходження огляду останній не відмовлявся, а наполягав доставити його у присутності його захисника до медичного закладу, проте працівники патрульної поліції йому категорічно відмовили. Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП захисник зазначив, що останній станом на день складання протоколів був військовослужбовцем та 02.04.2024 року він був демобілізований з військової служби з приписом прибути до Святошинського ТЦК для постановки на військовий облік у запас першої черги. Транспортним засобом керував для виконання поставлених задач по несенню служби та у цивільному житті не мав наміру керувати автомобілем без посвідчення водія. За таких обставин просив суд розцінювати вказані дії ОСОБА_1 як крайню необхідність.

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 - адвокат Мельниченко М.С. просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за дії, викладені у протоколах.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 854002 від 02.04.2024, серії ААД № 529040 від 02.04.2024 та серії ААД № 854003 від 02.04.2024, складені стосовно ОСОБА_1 ; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.04.2024; копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відповідно до якого 17.07.2023 року на ОСОБА_1 за порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП було накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. 00 коп., копія постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.09.2023 року відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відеозапис із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції, які містяться на диску суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 не визнає свою провину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, вина останнього у вчиненні правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 02.04.2024 року серії ААД № 854003, схеми місця ДТП, письмових пояснень.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, а саме п.п. 12.1, 13.1 ПДР, що сприч инило пошкодження транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Доводи захисника про те, що ДТП відбулось в наслідок складних погодних умов та порушення ПДР України, а саме паркування в забороненому місці водієм автомобіля «Mitsubushi Lancer»державний номерний знак НОМЕР_2 , суд не бере до уваги, оскільки погодні умови мінливі, і можуть змінюватися декілька разів за добу, та саме на водія покладено обов`язок слідкувати за дорожньою обстановкою та її зміною, а як встановлено у судовому засіданні - водій був спроможній її виявити, та виявив, але не вжив відповідних заходів, а саме не вибрав безпечної швидкості руху, та безпечної дистанції.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 02 квітня 2024 року о 21 год. 45 хв. в м. Києві на бул. Ак. Вернадського, 1-Б, керував автомобілем «Opel Omega» державний номерний знак НОМЕР_1 не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, вказане правопорушення вчинено повторно протягом року.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП особи несуть відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7347164 від 17.07.2023 ОСОБА_1 17.07.2023 керував транспортним засобом «Opel Omega» державний номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, за що на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. Вказана постанова ОСОБА_1 не оскаржувалась.

Що стосується доводів захисника про визнання дій ОСОБА_1 такими, що вчинені в межах крайньої необхідності, потрібно зазначити наступне.

Так, відповідно до ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Також, стан крайньої необхідності повинен відповідати критеріям своєчасності. Своєчасність заподіяння шкоди полягає в тому, що вона може бути заподіяна лише протягом часу, поки існує стан крайньої необхідності. Якщо ж такий стан ще не виник або, навпаки, уже минув, то заподіяння шкоди в цьому випадку (так звана «передчасна» і «спізніла» крайня необхідність), може тягнути відповідальність на загальних засадах.

Суд відхиляє доводи сторони захисту в тій частині, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані крайньої необхідності, оскільки такі не підтверджені доказами, натомість поведінка ОСОБА_1 під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, дані розмови, зафіксованої на боді-камеру інспектора поліції між працівниками поліції та ОСОБА_1 спростовують наявність обставин, які б виключали кваліфікацію дій ОСОБА_1 як адміністративного правопорушення.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 529040 від 02.04.2024 року, ОСОБА_1 , 02 квітня 2024 року о 21 год. 45 хв. в м. Києві на бул. Ак. Вернадського, 1-Б, керував автомобілем «Opel Omega» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, тремтіння кінцівок рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 529040 від 02.04.2024 року, в якому зазначено дату, час та місце вчинення правопорушення, копією постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, даними відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, який був досліджений в судовому засіданні відповідно до якого працівниками поліції було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки, однак останній постійно вчиняв дії для ухилення від проходження огляду на приладі "Драгер", також неодноразово ОСОБА_1 було запропоновано проїхати в лікарню для проходження огляду у лікаря нарколога, однак чіткої згоди працівники патрульної поліції не отримали. В подальшому працівниками поліції було розцінено відсутність чіткої відповіді (згоди) водія, як відмову від проходження огляду, та повідомлено про складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 2 ст.130 КУпАП.

Отже, своїми дiями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130; ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП, і є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Вирішуючи питання про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер вчинених ним правопорушень, особу порушника, його відношення до скоєного, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, та вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення в межах санкцій даних статей із застосуванням ст. 36 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу.

Накладення такого стягнення на ОСОБА_1 відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З огляду на вище викладене та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 7, 9, 23, 36, 401, ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, ст. 245, 251, 252, 266, 280, 283-285, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративні стягнення за:

- ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік без оплатного вилучення транспортного засобу;

- ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

- ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу;

Згідно зі ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя : Л.Г. Косик