ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/459/24 Справа № 235/3017/23 Суддя у 1-й інстанції - Кузнєцова А. С. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря Васюти О.О., захисника Безрука А.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Безрука А.В. на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05.01.2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Красноармійськ Донецької області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом першої інстанції 22.11.2023 року о 11:30 годині в м. Покровськ по вул. Шмідта, 151 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_1 здійснила продаж алкогольних напоїв на території Покровського району, на що встановлена заборона, а саме, горілку «Хортиця» об`ємом 0,5 літрів вмістом спирту 40 % за ціною 170 грн. громадянину ОСОБА_2 , чим порушила п. 13 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», п. 1 Наказу командира оперативного-тактичного угрупування «Донецьк» № 73 від 15.03.2023 року, ч. 1 п. 1 Розпорядження голови облдержадміністрації начальника обласної військової адміністрації ОСОБА_3 «Про здійснення деяких заходів правового режиму воєнного етану на території Донецької області» від 11 серпня 2022 року № 365/5-22 та п. 1 Розпорядження міського голови Покровської міської ради від 25 лютого 2022 року №116рг «Про заборону торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями і речовинами, виробленими на спиртовій основі, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні», за що передбачене адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 156 КУпАП.

Постановою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05.01.2024 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 13600 гривень з конфіскацією предметів торгівлі, стягнуто судові витрати.

З таким судовим рішенням не погодився захисник ОСОБА_4 та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю . На обґрунтування своїх вимог вказує, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського не можуть бути визнані, як належні та допустимі докази, оскільки не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи.

Крім того, працівники поліції надали ОСОБА_1 для підпису протокол, однак не надали можливість ознайомитись з ним, через погане самопочуття та погани зір, однак працівники поліції змусили підписати. Також поліцейський самостійно писав письмові пояснення та примусили ОСОБА_1 підписати ці пояснення, отже на останню здійсненний вплив з боку працівників поліції, щодо визнання вини.

Наголошує, що письмові пояснення ОСОБА_2 , щодо купівлі у ОСОБА_1 горілки, не можуть бути визначальними, якщо вони будуть суперечити решті доказів, при цьому в матеріалах справи відсутні докази купівлі горілки та передачі коштів за товар. При цьому сама ОСОБА_1 показала, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, однак вона жодного разу не продавала алкогольні напої та не брала гроші.

Також вказує, що на підтвердження вини ОСОБА_1 не додано фіскального чеку про купівлю алкогольних напоїв. Крім того, огляд та вилучення алкогольних напоїв не підтверджує факту самого продажу цих напоїв. Фото, які надані до протоколу також не підтверджують факту продажу, крім того не містять дати, часу та місця фіксування.

Звертає увагу, що визнання вини ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2022 року не може слугувати доказом в даній справі, крім того на той час ОСОБА_1 не мала коштів на отримання професійної правової допомоги.

Зауважує, що судом першої інстанції проігноровано клопотання сторони захисту про виклик ОСОБА_2 для допиту у якості свідка.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Вищезазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (стаття 251 КУпАП).

Як на доказ вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на протоколом серії ВАВ № 908977 від 22.11.2023 року; рапортом інспектора Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, згідно якого, 22.11.2023 року о 12:42 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.11.2023 року о 12:41 год за адресою: м. Покровськ, вул. Шмідта, буд. 151, у магазині «Космос» здійснюється продаж алкогольний напоїв; письмовими поясненнями ОСОБА_1 щодо здійснення нею продажу алкогольних напоїв; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який пояснив, що поруч з його місцем мешкання є магазин « ОСОБА_5 », в який він ходить час від часу за продуктами харчування. 22.11.2023 року приблизно о 11:30 год знаходився у магазині «Космос», де придбав пляшку горілки «Хортиця» об`ємом 0,5 літрів ціною 170 грн.; протоколом огляду та вилучення від 22.11.2023 року, відповідно до якого у магазині на підлозі виявлено та вилучено алкогольні напої; фото вилученого: горілка «Хортиця», у кількості 4 пляшки, та слабоалкогольні напої «Шейк» в банках, у кількості 6 банок; квитанцією про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративне правопорушення № 404; копією постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2022 року (справа № 204/10134/22), якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. без конфіскації виручки від продажу; копією постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2023 року (справа № 204/2205/23), у відношенні ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП, - справу закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Диспозицією ч. 4 ст. 156 КУпАП встановлена відповідальність за дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 156 КУпАП торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Отже, в даному випадку судом повинний бути встановлений факт торгівлі ОСОБА_1 алкогольними напоями територіях, заборонених законом.

Апеляційний суд наголошує, що згідно усталеної судової практики Верховного Суду визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності. Отже, письмові пояснення ОСОБА_1 щодо визнання вини, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не можуть вважатися єдиною підставою для встановлення в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

На вимогу захисника, апеляційним судом неодноразово здійснювався виклик свідка ОСОБА_2 , однак вичерпано всі можливості його допиту у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, крім того, судом першої інстанції вказаний свідок також допитаний не був, що унеможливлює підтвердити його показання викладені в письмовому виді, які суд поклав в основу обвинувачення.

Апеляційний суд наголошує, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Крім того, в матеріалах справи наявний протокол огляду, відповідно до якого в магазині вилучені пляшки алкогольних напоїв, однак апеляційний суд зауважує, що наявність в магазині спиртних напоїв, які містились на підлозі, не вказує, на те, що здійснювалась їх реалізація, крім того безпосередньо ОСОБА_1 .

Отже, матеріали справи не містять достовірних відомостей, щоб поза розумним сумнівом стверджувати, що ОСОБА_1 здійснила продаж спиртних напоїв, зокрема відсутні вилучені грошові кошти у останньої за придбаний товар, що підтверджує факт здійснення торгівлі, тобто обмін товару на грошові кошти, фото відео фіксація здійснення торгівлі, вилучення у свідка ОСОБА_2 придбаного товару саме в магазині «Космос» та саме ОСОБА_6 та будь-яких інших доказів здійснення такого продажу, що є складом інкримінованого адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений з істотними порушеннями та викликає обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На зазначені порушення суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про допустимість доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний допустимим джерелом доказів у даній справі.

Як наслідок, інші докази, на які послався суд першої інстанції, є похідними і, на переконання колегії суддів є недопустимими доказами за принципом плодів отруйного дерева. (Рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України»).

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). «Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки її вина не доказана належними та допустимими доказами.

Так, приписами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи з вищезазначеного, висновки судді першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КУпАП , не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, здійснюючи перегляд постанови судді місцевого суду щодо ОСОБА_1 прийняте рішення у справі не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Безрука А.В. задовольнити.

Постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05.01.2024 року щодо ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП, скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя