Справа № 463/688/24 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 33/811/516/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

адвоката Орлова Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Орлова Ю.С. на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 березня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 березня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору на користь держави.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 12 січня 2024 року о 23:40 год. в м. Львові на вул. Щоголева,10, керував транспортним засобом Ford д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

На постанову судді скаргою представник ОСОБА_1 - адвокат Орлов Ю.С. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 березня 2024 року та закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, вважає постанову Личаківського районного суду м. Львова від 21.03.2024 року незаконною, невмотивованою, безпідставною оскільки судом не надано належної оцінки обставинам та матеріалам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, в результаті чого постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що 12.01.2024 року зупинка автомобіля «Ford Explorer» д.н.з. НОМЕР_2 працівниками патрульної поліції, була безпідставна, працівники патрульної поліції вийшли за межі своїх повноважень і відповідно їх вимога про проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу « Drager» та/або в медичному закладі була незаконна.

Крім цього, у працівників патрульної поліції не було жодних підстав вважати, що саме гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Explorer» д.н.з. НОМЕР_3 , оскільки на момент зупинки вказаний автомобіль не перебував у русі, а тому ОСОБА_1 на незаконну вимогу працівників патрульної поліції щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, просив їх діяти в межах своїх повноважень, та пояснив, що в його діях відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки (далі пряма мова) «...ви приїхали, машина заглушена, за кермом ніхто не їде». Від так вважає, що такі дії ОСОБА_1 не можуть розцінюватись як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що свідки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 уповноваженими службовими особами встановлені не були, проте могли би підтвердити об`єктивний перебіг подій з моменту прибуття екіпажу патрульної поліції на місце стоянки транспортного засобу «Ford Explorer» д.н.з. НОМЕР_2 12.01.2024 року.

Вважає, що подані як докази відеозаписи з нагрудних камер патрульних поліцейських є неповними, не відображають безперервний перебіг подій від моменту зупинки чи початку фіксації правопорушення працівниками екіпажу патрульної поліції всупереч вимогам Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року (надалі Інструкція №1026).

Заслухавши пояснення адвоката Орлова Ю.С. та ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АААД №568089 від 12.01.2024 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.01.2024 року; рапортом; відеозаписом з місця події.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Щодо стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що транспортним засобом він не керував, а керувала його дружина, яка припаркувала автомобіль у вказаному в протоколі про адміністративне правопорушення місці то такі апеляційний суд розцінює як намагання уникнути від проходження огляду на стан сп`яніння.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, після прибуття працівників поліції гр. ОСОБА_1 заперечив факт керування ним транспортним засобом, в подальшому відійшов до невідомого громадянина, після чого вказав, що на автомобілі приїхала його дружина, потім не заперечував факту його перебування в автомобілі на місці водія на момент приїзду працівників поліції та вказував, що сам факт його перебування на місця водія не свідчить про керування транспортним засобом.

З наявного в матеріалах справи рапорту працівника поліції від 13.01.2024 року, що за повідомленням відповідного заявника водій автомобіля Ford д.н.з. НОМЕР_2 можливо в нетверезому стані, дослівно: «…Слідувавши по завданню по вул. Ковельська буд.71 було виявлено даний автомобіль Ford д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого рухався в напрямку вул. Ковельська та повернув на вул. Щоголева та зупинив дане авто біля буд.10 вул. Щоголева. З автомобіля Ford д.н.з. НОМЕР_2 з місця водія вийшов невідомий нам чоловік, якого встановлено як громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В ході спілкування виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. У встановленому законом порядку гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти перевірку за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп`яніння та у медичному закладі, гр. ОСОБА_1 на місці відмовився…».

Відтак працівники поліції вірно трактували дії ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР.

Також суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про неналежність та недопустимість відеозапису, оскільки записи з нагрудних камер інспекторів є фрагментарними. Той факт, що долучене до матеріалів справи відео з нагрудних камер працівників поліції не є безперервним, не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Орлова Ю.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 березня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА