Справа № 504/1682/24
Номер провадження 3/504/1061/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 27.08.2021р. ТСЦ 3246,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2024р. інспектором СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Васильєвим О.Ю. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №167899, згідно якого 04.01.2024р. о 09:51 год. за адресою: а/д «Одеса-Вознесенськ-Новий Буг» 46 км. в межах смт.Доброслав Одеського району Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21063» н/з НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці за допомогою приладу «Драгер», результат склав 0,44 %о. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

23.05.2024р. ОСОБА_1 надано клопотання про закриття провадження, в якому останній вказав, що він в зазначений день та час в якості пасажира їхав в автомобілі «ВАЗ 21063» н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , якого безпідставно зупинив працівник поліції. Працівники поліції затребували від ОСОБА_2 , щоб той надав документи на автомобіль і посвідчення водія. Після чого попросили ОСОБА_2 , щоб він продув пристрій «Драгер». Він його продув і виявилося 0 проміле. Потім один із поліцейських запитав чи є в нього посвідчення водія. Він, як законослухняна людина, не став сперечатися і сказав, що воно при ньому. Тоді поліцейський безпідставно попросив його продути пристрій «Драгер», на що він повідомив, що не є водієм і не зобов`язаний продувати прилад, крім того алкоголю не вживав. Тоді працівники поліції сказали, що якщо він не погодиться, то вони відберуть автомобіль у ОСОБА_2 . Під психологічним тиском та погрозами він на камеру визнав, що керував цим автомобілем. Він дихнув у пристрій, результат показав 0,4 проміле, з яким він не погоджується, оскільки алкоголю не вживав. Працівники поліції дали йому на підпис документи, які він формально підписав. Його штучно створене поліцейськими нерозуміння, що результатам приладу «Драгер» можна висловити незгоду призвело до незаконного складання протоколу. Йому не були роз`яснені його права та обов`язки, не вказано причину зупинки транспортного засобу, а матеріали справи містять ряд недоліків, які, на його думку, не можуть бути виправлені у судовому провадженні.

В судові засіданні ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, про дату, час та місце проведення яких був сповіщений своєчасно, належним чином, що підтверджується довідкою секретаря судових засідань про виклик в телефонному режимі та довідкою про доставку повідомлення.

Тому суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Допитаний в судовому засіданні 18.06.2024р. інспектор СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Васильєв О.Ю. пояснив, що 04.04.2024р. він ніс службу разом із поліцейським ОСОБА_3 та приблизно о 09:50 год. на а/д «Одеса-Вознесенськ-Новий Буг» 46 км. в межах смт.Доброслав Одеського району Одеської області ними був зупинений «ВАЗ 21063» н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який не заперечував, а навпаки підтвердив те, що саме він керував транспортним засобом, що також зафіксовано на відеозаписі. ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився, продувши алкотест «Драгер», результат якого склав 0,44 %о і з яким він погодився. Тоді ОСОБА_1 було повідомлено про те, що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та те, що він відстороняється від керування, а автомобіль необхідно передати тверезому водієві. Під час чого пасажир автомобіля ОСОБА_4 повідомив, що в нього є посвідчення водія і він може забрати автомобіль. При цьому ОСОБА_4 жодного разу не казав, що він був за кермом даного автомобіля під час його зупинки.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, дослідивши письмові пояснення ОСОБА_1 , допитавши інспектора СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Васильєва О.Ю., суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №167899 від 04.04.2024р.;

-даними рапорту інспектора СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Васильєва О.Ю.;

-роздруківкою проходження ОСОБА_1 алкотесту «Драгер» від 13.03.2023р., результат склав 0,44 %о;

-актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

-відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, яким підтверджено факти, викладені, в протоколі про адміністративні правопорушення;

Так, частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п.2,3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

При дослідженні відеозапису події, оцінюючи зовнішній вигляд та поведінку ОСОБА_1 , суд вважає, що, у стороннього спостерігача дійсно могли виникнути об`єктивні підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 про те, що не він керував автомобілем спростовуються поясненнями поліцейського ОСОБА_5 , описаними вище, та відеозаписом, з якого вбачається, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним автомобілем. На думку суду, така позиція є способом захисту, що обумовлено прагненням уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Доказів супротивного ОСОБА_1 не надано, клопотання про виклик до суду ОСОБА_2 , який зі слів ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом, не заявлялося, явка даної особи до суду ОСОБА_1 не забезпечена, що в свою чергу ставить під сумнів пояснення ОСОБА_1 .

Жодних заперечень ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано.

Згідно п.7 Розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результат проходження ОСОБА_1 алкотесту «Драгер» від 04.04.2024р., результат склав 0,44 %о, що підтверджує перебування його у стані алкогольного сп`яніння. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не мав заперечень щодо результатів огляду, проведеного за допомогою приладу «Драгеру», відтак у проходженні огляду у закладі охорони здоров`я не було потреби.

Доводи ОСОБА_1 про те, що співробітники поліції здійснювали на нього психологічний тиск та погрожували, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, з відповідними скаргами він до правоохоронних органів не звертався, тому суд розцінює дане твердження як спосіб захисту, що в свою чергу не впливає на ступінь доведеності його вини у вчиненні правопорушення.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 було подано клопотання про повернення матеріалів справи на доопрацювання до органу поліції, у задоволенні якого судом було відмовлено через його безпідставність, крім того суд розцінює вказане клопотання як спосіб затягування судового процесу.

Решта доводів та заперечень висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно п.1.10 «Правил дорожнього руху» України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 27.08.2021р. ТСЦ 3246, копія якого міститься в матеріалах справи, суддя вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 30, 33-35, 40-1, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан