Справа №522/2234/24 Провадження №3/522/1793/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( повний текст)

23 травня 2024 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Коваленко В.М., за участю секретаря Перебендюка Д.К., захисника Богорел С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.02.2024 р. о 00 годин 07 хвилин, в порушення вимог п.2.9а ПДР України керував транспортним засобом Renault Megane держномер НОМЕР_1 за адресою: м.Одеса, вул.Маніжна, 22, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медзакладу №000330 від 01.02.2024 р.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

За вказаним фактом співробітниками УПП в Одеській області було складено протокол серії ААД №731705 від 01.02.2024р., про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні захисник Богорел С.В. просив закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на наступне.

В контексті статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець не наділяє поліцейського ані правом, ані обов`язком щодо зупинки транспортних засобів з метою здійснення роботи по проведенню профілактичних заходів щодо попередження правопорушень учасниками дорожнього руху. В матеріалах справи не міститься інформації щодо розміщення в умовах збройної агресії Російської Федерації станом на 01.02.2024 в м.Одесі на вулиці Манєжній санкціонованого блокпосту та відповідно здійснення на ньому працівниками поліції як превентивних заходів, так і заходів примусу в межах наданої компетенції в умовах воєнного стану. Крім цього, до матеріалів справи працівниками поліції не долучено постанови про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , в якому було б відображено причину зупинки його транспортного засобу під керуванням останнього. З огляду на зазначене працівниками патрульної поліції не було дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», а автомобіль ОСОБА_1 було зупинено незаконно, внаслідок чого було порушено його права. Оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані?внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Відсутність постанови про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху тільки підтверджує те, що зупинка працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена без передбачених законом підстав. У відповідності до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №463/1352/16-а (постанова КАС ВС від 08.07.2020 року №463/1352/16-а).

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Крім того, сторона захисту ставить під сумнів висновок про результати проведеного медичного огляду, оскільки в матеріалах справи відсутні сертифікати відповідності та дозвільні документи технічного обладнання, яке використовувалося для встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Тому захисник просив закрити провадження по праві.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Норма ч.1 ст.130 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом Renault Megane держномер НОМЕР_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 01.02.2024 року №731705 серії ААД, медичним висновком щодо результатів медичного огляду від 01.02.2024 року, складеним лікарем КНП «ООМЦПЗООР» ОСОБА_2 , та відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, дослідженням відеозапису з боді-камер працівників патрульної поліції, встановлено, що 00 годин 10 хвилин хронометражу ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції, під час комендантської години та згодом проїхав з ними до КНП «ООМПЦПЗ» ООР для проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно із висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 000330 від 01.02.2024 року, складеним о 00 годин 40 хвилин, ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю.

Суд вважає, що наведені докази є належними, допустимими, достовірними, а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9а ПДРУ. Правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діяння, дають підстави прийти до висновки про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КК України: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння

Підстав вважати зазначені докази недопустимими суд не встановив.

Та обставина, що в матеріалах справи відсутні сертифікати відповідності та дозвільні документи технічного обладнання, яке використовувалося закладом охорони здоров`я для встановлення стану алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , не ставить під сумнів достовірність зазначених у висновку результатів огляду, оскільки долучення таких документів до протоколу не передбачено жодним-нормативно-правовим актом. Очевидно, що сертифікати відповідності мають бути в наявності у медичному закладі, який використовує відповідне технічне обладнання, утім сторона захисту, не надала суду доказів протилежного, обмежившись формальними заявами про незгоду із результатами проведеного огляду. У зв`язку із, цим суд не враховує наведені доводи захисника, вважаючи їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на жодних доказах.

Також суд відхиляє твердження сторони захисту про безпідставність зупинки працівниками поліції водія ОСОБА_1 , що на її думку має наслідком визнання недопустимими усіх отриманих по справі доказів, оскільки, зі змісту протоколу та відеозаписів вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом 01.02.2024 року о 00 годині 07-10 хвилин, тобто в період дії комендантської години, протягом якої громадяни мають дотримуватися визначених правил.

Розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації ОСОБА_3 з 1 березня 2023 року запроваджено на території Одеси та Одеської області комендантську годину з 00.00 години до 05.00 години ранку. В цей період часу встановлено заборону для громадян перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям м.Одеси та Одеської області з метою встановлення і підтримки громадського порядку, зменшення кількості жертв, ліквідації наслідків техногенної катастрофи, епідемії, епізоотії, тощо. Така ж заборона діє і щодо руху транспортних засобів.

Виконання питань дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовою адміністрацією на спеціально виділені для цієї мети озброєні вогнепальною зброєю і спеціальними засобами комендантські патрулі з числа військовослужбовців чи співробітників органів внутрішніх справ або спільні патрулі з залученням особового складу військовослужбовців і поліції.

Якщо людина в заборонений час протягом комендантської години знаходиться на вулиці, то комендантський патруль має право затримати дану особу і перевірити у неї наявність документів, які б давали право їй на таке перебування на вулиці чи підтвердити обставину про відсутність таких документів у даної особи, а також встановити причину порушення комендантської години.

У разі потреби комендантський патруль наділений правом проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла затриманих громадян. При навмисному опору з боку затриманої особи виконати законні вимоги комендантського патруля до такої особи може бути застосовано фізичну силу чи вогнепальну зброю.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

За таких обставин, суд вважає, що працівники поліції мали повне право здійснити зупинку керованого ОСОБА_1 під час комендантської години транспортного засобу з метою з`ясування обставин імовірного порушення ним вимог щодо обмеження руху у казаний період часу, а тому доводи сторони захисту в цій частині теж є необґрунтованими.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь вини, а також відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст.130, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 гривень 60 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Суддя: