Справа № 944/1482/24
Провадження №3/944/1420/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2024 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Матвіїв І.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130, ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

16 березня 2024 року о 12 год 00 хв ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року притягалася до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, перебуваючи за адресою: перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт з своєю матір`ю ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Окрім цього, 16 березня 2024 року о 19 год 03 хв ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року притягалася до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, перебуваючи за адресою: перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт з своєю матір`ю ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Також, 16 березня 2024 року о 19 год 03 ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року притягалася до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , порушив умови термінового заборонного припису серії АА №341078 від 16.03.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 було заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою сособою, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Окрім цього, 17 березня 2024 року близько 19 год 15 хв ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року притягалася до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, перебуваючи за адресою: перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт з своєю матір`ю ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Також, 08 квітня 2024 року о 16 год 25 хв ОСОБА_1 по вул.Мальовнича,4 в смт Шкло Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, почервоніння шкіри обличчя, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, 08 квітня 2024 року о 16 год 25 хв ОСОБА_1 по вул.Мальовнича,4 в смт Шкло Яворівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_2 був не уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з бетонним стопчиком огородження. Внаслідок чого вказані транспортний засіб отримав технічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України, після чого, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог п.2.10 «а,д» ПДР України, залишив місце пригоди, чим вчинив адміністративні правопорушення за ст.122-4 КУпАП та ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винуватим себе визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив викладені у протоколах про адміністративні правопорушення обставини. Просить суд адміністративні справи об`єднати в одне провадження,та призначити мінімальне покарання.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, які брали участь у її розгляді, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130, ч.2 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень за ч.2 ст.173-2 КУпАП стверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №027956 від 16.03.2024, рапортом від 16.03.2024, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_3 , термінового заборонний припис серії АА №341078 від 16.03.2024;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №779586 від 17.03.2024, рапортом від 16.03.2024, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_3 ,

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №779588 від 17.03.2024, рапортом від 16.03.2024, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_3 ,

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №558213 від 17.03.2024, рапортом від 17.03.2024, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_3 ,

- визнавальними поясненнями ОСОБА_1 , а також іншими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень за ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП стверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №665255 від 08.04.2024 року; письмовими пояснення ОСОБА_4 , відеозаписами на СD-диску, якими підтверджується, що подія мала місце 08.04.2024 року, ОСОБА_1 повідомив що мала місце ДТП, однак зазначає сьогодні не керавував авто на трасі, декілька осіб жіночої статі зазначають що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, вчинив зіткнення, після чого поїхав до себе додому. Перебував із явними ознаками алкогольного сп`яніння працівниками поліції, останньому було запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі, на що ОСОБА_1 категорично та ствердно відмовився, постановою про накладення адміністративного стягнення серії ААД №665256 від 08.04.2024;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №665256 від 08.04.2024 року; схемою місця ДТП від 08.04.2024 року;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №665257 від 08.04.2024 року, - визнавальними поясненнями ОСОБА_1 , а також іншими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративні правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вимогами п.2.10. Правил дорожнього руху передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог п.9.10 цих Правил; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Згідно диспозиції ст.122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст.266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.12 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» чітко передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У пункті 3 розділу I Інструкції №1452/735 перелічені такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Тобто, законодавством чітко передбачено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я, при цьому, поліцейські зобов`язані забезпечити направлення водія до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, технічні засоби відеозаписів, дані записи можливі для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

Відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з письмовими поясненнями свідків, які підтвердили, що дані події мали місце.

В діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130, ч.2 ст.173-2 КУпАП.

При вирішенні даної справи суд враховує характер вчинених адміністративних правопорушень, особу порушника та ступінь його вини.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При вирішенні даної справи суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника та ступінь його вини.

При визначенні ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним правопорушення, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді штрафу. Щодо застосування заходів, передбачених ст.39-1 КУпАП, то суд враховує, що це право суду, оскільки вказана норма передбачає, що уразі вчинення домашнього насильства суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України « Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи обставини справи, характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати відносно нього лише адміністративне стягнення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, а положення ст.39-1 КУпАП про проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - не застосовувати.

Разом з цим, аналізуючи положення міжнародних актів, Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011) наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення, а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, згідно із позицією висловленою у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справах №753/18479/16-к від 22.05.2018, №171/869/21 від 21.06.2022, колегія суддів дійшла висновку, що рівними перед законом у частині призначення покарання та реалізації своїх прав будуть як особи, які на час вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, мали право на керування транспортним засобом, так і особи, які його не мали. Тому та обставина, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.286-1 КК України, не маючи права на керування транспортними засобами, не є перешкодою для застосування до нього обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права на керування транспортними засобами, оскільки після відбуття основного покарання останній може мати змогу набути відповідне право, отримавши посвідчення водія.

Статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

З урахуванням зазначеного, рівними перед законом, в частині накладення стягнення та реалізації своїх прав, будуть як особи, які на час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, офіційно не отримали посвідчення водія на право керування транспортними засобами, так і особи, які отримали таке посвідчення, оскільки після сплати штрафу, останні можуть мати змогу набути відповідне право, отримавши посвідчення водія.

Ураховуючи викладене, з метою виховання особи, запобігання новим проступкам, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 порушив адміністративне стягнення в межах санкцій ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини ОСОБА_1 , характеру та суспільної небезпеки вчинених ним правопорушень, суд вважає, що ОСОБА_1 з урахуванням безальтернативності покарання слід призначити стягнення у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 гривень.

Керуючись ст. 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130, ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення з урахуванням ч.2 ст.36 за ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130, ч.2 ст.173-2 - штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн (Сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений постановою КМ України.

Суддя І.М.Матвіїв