Справа № 349/404/24
Провадження № 3/349/216/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 червня 2024 року м. Рогатин

Суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області Могила Р.Г. розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( надалі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №191349 від 23 лютого 2024 року водій ОСОБА_1 звинувачується у тому, що 23 лютого 2024 року о 20 год 42 хв. керував транспортним засобом марки IVECO на іноземній реєстрації в с. Вербилівці Івано-Франківського району Івано-Франківської області в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9. а) Правил дорожнього руху ( далі - ПДР ).

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судові повістки надсилалися особі за адресою, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, однак повернуті до суду, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою.

Окрім цього, ОСОБА_1 двічі викликався в судові засідання за допомогою телефонного зв`язку, що підтверджується складеними телефонограмами, які містяться в матеріалах справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд вважає, що ОСОБА_1 повинен був усвідомлювати, що наслідком складення протоколу про адміністративне правопорушення буде його виклик до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області.

Згідно з положеннями ст.268 КУпАП інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не відноситься до правопорушень, при розгляді яких присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою.

Суд позбавлений можливості в рамках Кодексу України про адміністративні правопорушення вжити заходів для забезпечення явки учасників процесу в судове засідання, окрім як шляхом направлення судових повісток.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а тому вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративних правопорушеннь з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод ( далі- Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини ( надалі - ЄСПЛ ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У п.1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9. а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння описано у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

За змістом ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані наркотичного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цим транспортним засобом та оглядові на стан наркотичного сп`яніння.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я ( п.12 розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції).

Ознаками наркотичного сп`яніння можуть бути зокрема є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість ( п. 4 розділу І «Загальні положення» Інструкції).

З аналізу норм даної Інструкції вбачається, що абсолютне право визначати ознаки наркотичного сп`яніння мають лише працівники поліції, а огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. 251 КУпАП).

На підтвердження порушення ОСОБА_1 п.2.9 а) ПДР та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП працівниками поліції суду надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №191349, складений поліцейською СРПП ВП №3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Москальчук В.І. 23 лютого 2024 року о 22 год 21 хв., в якому зазначено, що ОСОБА_1 23 лютого 2024 року о 20 год 42 хв. керував транспортним засобом марки IVECO на іноземній реєстрації в с. Вербилівці Івано-Франківського району Івано-Франківської області в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9. а) Правил дорожнього руху. В графі протоколу « пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення » ОСОБА_1 вказав «Сьогодні я нічого не вживав, курив марихуану два дні тому 21.02.24»;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №7 від 23 лютого 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного (марихуаного) сп`яніння;

- рапорт поліцейської СРПП ВП №3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Москальчук В.І. від 24 лютого 2024 року;

- матеріали відеозапису.

Згідно п.1 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, дана Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського ( п. 3 розділу І Інструкції ).

У розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Досліджені судом відеозаписи мають надзвичайно високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що свідчить про їх особливе значення та вимагає ретельного і уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Під час дослідження в судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейських та дослідження письмових документів встановлено наступне.

Після зупинки працівником поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, в зв`язку із виявленням працівником поліції наступних ознак такого сп`яніння: звужені зіниці очей та жвавість.

ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд та в подальшому був доставлений службовим автомобілем працівників поліції у КНПМ «Рогатинська ЦРЛ».

Перебуваючи в приймальному відділенні даного медичного закладу, ОСОБА_1 підтвердив, що може викурити психоактивні рослини, однак через незадовільний стан здоров`я не вживає наркотичні засоби.

В подальшому ОСОБА_1 надано одноразову ємкість для забору біологічного середовища (сечі) та надано можливість її наповнити.

Після повернення наповненої ємкості, лікар медичного закладу не змогла одразу провести дослідження через те, що швидкісний тест не міг здійснити забір сечі, в зв`язку із чим вона прийняла рішення перелити досліджуваний матеріал в стакан, призначений для одноразового вживання напоїв, які знайшла в медичному закладі.

Суд звертає увагу, що лікар здійснила забір досліджуваного матеріалу з нестерильної ємкості. Окрім цього, суд зауважує, що проводити дослідження лікарю допомагала працівник поліції, яка пояснювала як використовувати експрестест. Аналогічно працівник поліції допомогла лікарю зробити висновок щодо виду наркотичного засобу, який наявний в сечі ОСОБА_1 . Зокрема лікар спочатку озвучила, що в сечі ОСОБА_1 наявні речовини у зв`язку із вживанням амфетаміну, а пізніше, що у зв`язку із вживанням марихуани.

ОСОБА_1 не погодився із висновком лікаря та наполягав на здачі крові з метою уточнення проведеного дослідження. Лікар відмовила, посилаючись на те, що експрестест є найбільш точнішим методом встановлення стану наркотичного сп`яніння.

В подальшому щодо ОСОБА_1 оформлено матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Положеннями розділу ІІІ Інструкції « Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» встановлено порядок проведення огляду в закладах охорони здоров`я.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (п. 3 розділу ІІІ Інструкції).

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи ( п.4 розділу ІІІ Інструкції).

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове ( п.7 розділу ІІІ Інструкції).

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння( п.8 розділу ІІІ Інструкції).

Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки ( п.9 розділу ІІІ Інструкції).

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів ( п.10 розділу ІІІ Інструкції).

За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища ( п.11 розділу ІІІ Інструкції).

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук ( п.12 розділу ІІІ Інструкції).

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу ( п.13 розділу ІІІ Інструкції).

В порушення вимог п.9 розділу ІІІ Інструкції ОСОБА_1 не було надано для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно доказів, що використаний медичний засіб для діагностики є сертифікованим та допущеним в Україні до використання, матеріали справи не містять.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 не погодився із результатом експрестесту, тому йому мала бути забезпечена можливість пройти подальше лабораторне дослідження з метою уточнення результату, шляхом здачі крові та відправлення її на аналіз у спеціалізовану установу для токсикологічного дослідження.

Слід також зауважити, що порушення порядку відбору біоматеріалу, зокрема його відбір у нестерильну ємкість, впливає на достовірність результатів лабораторного дослідження.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Враховуючи наявні докази у справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені достатніми та беззаперечними доказами, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі необхідно закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283-284,294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Р.Г. Могила