ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1827/24

Провадження № 33/4820/207/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Забєліної І.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гарматюка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Гарматюка О.М., поданої в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , начальника 3-го відділу Хмельницького РТУК,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, 09.01.2024 близько 10 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М-30 «Стрий-Ізварине» 275 км, в порушення п. 12.1, 2.3б Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10. 2001 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та відповідно не відреагував на її зміну, внаслідок чого втратив керування та допустив наїзд на дорожнє огородження.

Внаслідок ДТП транспортний засіб та дорожнє огородження отримали механічні пошкодження.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду від 23 січня 2024 року, постанову скасувати, а провадження по цій справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що у вказаний день ОСОБА_1 їхав з м. Деражня в м. Кам`янець Подільський, рухався з невеликою швидкістю в лівій смузі руху і з крайньої правої смуги на його смугу руху різко виїхав інший автомобіль і щоб уникнути зіткнення загальмував. На дорозі було слизько, його автомобіль кинуло на дорожнє огородження і відбулося зіткнення. Після ДТП викликав поліцію і розповів про обставини.

Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, то 23.01.2024 перебував у відрядженні і не зміг повідомити суд про причину неявки та бажання приймати участь в судовому розгляді і дати показання особисто та допитати свідків.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, письмові пояснення свідка ОСОБА_3 та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року, постанову скасувати із закриттям провадження по справі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог судом першої інстанції дотримано не було.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Згідно з п. 2.3. «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно доп.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у вину порушення вимог п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України, а саме те, що він, керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М-30 «Стрий-Ізварине» 275 км, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та відповідно не відреагував на її зміну, внаслідок чого втратив керування та допустив наїзд на дорожнє огородження.

Працівниками поліції на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення додано схему ДТП, пояснення ОСОБА_1 .

При цьому, суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що 09.01.2024 керував транспортним засобом «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М-30 «Стрий-Ізварине» 275 км. В порушення правил виїзду з другорядної дороги на головну дорогу, білий автомобіль «Renault Megane», різко виїхав на його смугу руху і з метою уникнення зіткнення, почав гальмувати, в результаті чого автомобіль пошкодив дорожнє огородження.

Аналогічні пояснення, які відібрані захисником Гарматюком О.М., надав свідок ОСОБА_3 , який перебував в автомобілі зі ОСОБА_1 .

Аналізуючи наявні по справі фактичні дані, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не було досліджено причинно-наслідкового зв`язку, а саме виїзд із другорядної дороги на головну дорогу білого легкового автомобіля, який призвів до гальмування та наїзду на дорожнє огородження для уникнення зіткнення.

Обмежившись загальним формулюванням, що ОСОБА_1 допустив порушення п.п.2.3. «б», 12.1 Правил дорожнього руху України і, що саме невиконання ним цього пункту перебуває в причинному зв`язку з наслідками, які настали, місцевий суд не навів переконливих мотивів і визнав ОСОБА_1 винним за ст.124 КУпАП, що, на думку апеляційного суду, є необґрунтованим.

Отже, суд апеляційної інстанції, ретельно перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та отримавши письмові пояснення свідків правопорушення, не може погодитись із висновками суду першої інстанції, оскільки як з пояснень свідків, так і з пояснення самого ОСОБА_1 чітко вбачається, що причиною ДТП стала дійсно аварійна ситуація, яку створив автомобіль білого кольору, який виїхав на смугу руху водія ОСОБА_1 .

Вказані пояснення свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є логічними, послідовними та такими, що у повній мірі узгоджуються з іншими доказами, а тому підстав ставить їх під сумнів, апеляційний суд не вбачає.

Більш того, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що водій ОСОБА_1 рухався із перевищенням дозволеної швидкості руху та не вибрав безпечної швидкості.

Таким чином, ретельно встановивши обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 рухався по своїй смузі руху без порушення будь-яких пунктів Правил дорожнього руху, не мав будь-яких перепон для зміни напрямку руху.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на положення п. 1.4 ПДР України, відповідно до яких кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ПДР України.

Водночас, виїзд транспортного засобу білого кольору на смугу руху транспортному засобу не є обставиною, яку можливо передбачити та можливо було б уникнути іншим чином.

Зважаючи на те, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративне правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП.

Отже, висновок місцевого суду про порушення ОСОБА_1 ПДР України, яке потягло за собою дорожньо-транспортну пригоду, є належним чином не мотивованим.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому усі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відтак, ураховуючи, що суд першої інстанції необґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Гарматюка О.М. задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Володимир БАРЧУК