ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1537/24 Справа № 201/2790/24 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, за участю представника потерпілого адвоката Конюшка Д.Б., апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Конюшко Д.Б. на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2024 року у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

стосовно якого справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 553675 від 20.02.2024 року, ОСОБА_1 20 лютого 2024 року о 16 годині 24 хвилин, керуючи автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі вул. Архітектора Петрова в м. Дніпрі навпроти електроопори № 18, де при перестроюванні не надав перевагу у русі транспортному засобу «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, та скоїв з ним зіткнення. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 10.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам та матеріальний збиток.

Оскаржуваною постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2024 року справу щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обгрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, а саме протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, пояснення учасників ДТП, відеозапис, - не підтверджують поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат Конюшко Д.Б. просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та справу закрити у зв`язку зі спливом притягнення особи до відповідальності.

Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено без участі потерпілого та його представника, належним чином про місце, дату та час розгляду ні потерпілий ні його представник повідомлені не були, а про факт постанови суду потерпілий дізнався 16.05.2024 року при зверненні до адвоката, який в свою чергу ознайомився з фактом наявності рішення в реєстрі судових рішень. Враховуючи викладене, вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги вказує, що районним судом було допущено неповноту судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи оскільки, на його думку, наявними матеріалами підтверджується в повній мірі винуватість ОСОБА_1 у настанні ДТП.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши представника потерпілого адвоката Конюшка Д.Б., який підтримав вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи апелянта про неможливість своєчасного складання та подання апеляційної скарги з огляду на необізнаність про мотиви суду матеріалами провадження не спростовуються, а отже є підстави для висновку про те, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Аналізуючи висновки суду першої інстанції про недоведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими.

Так, згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення зокрема у рішення у справах "Надточій проти України", "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини" та "Лутц проти Німеччини", справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою, з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру.

Аналізуючи фактичні обставини та наявні у матеріалах справи докази, якими вони підтверджуються, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про те, що матеріалами справи винуватість водія ОСОБА_1 не доведена.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок правильним, оскільки поясненнями водіїв, схемою ДТП, фототаблицею, дослідженим відеозаписом не підтверджується поза розумним сумнівом, що зіткнення транспортних засобів відбулося саме внаслідок порушення вимог ПДР водієм ОСОБА_1 .

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, з наявного у справі відеозапису вбачається, що під час руху автомобілів під керуванням водіїв-учасників дорожньо-транспортної події ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по вул. Ісполкомівській в м. Дніпрі, останні рухаються в загальному потоці по суміжних смугах руху один поряд з іншим, при цьому автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 рухається лівіше відносно автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . В ході руху водій ОСОБА_1 починає випереджати автомобіль «Мерседес-Бенц», водій якого ОСОБА_2 в цей час починає змінювати напрямок руху спочатку праворуч, після чого в протилежну сторону, таким чином зближуючись з рухаючимся зліва автомобілем «Хюндай», у зв`язку з чим траєкторії їх руху перетинаються між собою. Наведене не підтверджує поза розумним сумнівом, що зіткнення автомобілів відбулося саме внаслідок маневру зміни напрямку руху автомобілем під керуванням ОСОБА_1 .

За таких обставин неможливо прийти до ґрунтовного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п.10.3 Правил дорожнього руху України, яке б знаходилось в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки матеріалами справи не підтверджується поза розумним сумнівом, що саме автомобіль «Хюндай», д/н НОМЕР_1 під керуванням цього водія здійснював маневр перестроювання на ту смугу, по якій рухався автомобіль «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваної постанови суду не спростовують, оскільки в цілому полягають у переоцінці доказів у справі, із наданням їм оцінки, яка вочевидь не відповідає їх дійсному змісту, з якою суд апеляційної інстанції не може погодитись.

У зв`язку із вищенаведеним підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Конюшко Д.Б., залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2024 року у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця