Справа № 946/130/24 Провадження № 3/946/288/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді Присакар О.Я., за участю секретаря судового засідання Воронової В.Є., ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з відділу організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №359310, 22.12.2023 року о 23 год. 55 хв. в м. Ізмаїл, вул. К. Семенюка 52, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz С220, державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці у встановленому законом порядку. Газоаналізатор Alcotest Drager 7510. Тест № 411. Результат 1,25 проміле.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Рашков М.З. не з`явились, про час та місце розгляду справи на 05.06.2024 року були повідомлені належним чином. Представник ОСОБА_1 адвокат Рашков М.З. надав заяву про розгляд справи без їх участі та просив прийняти до уваги раніше подане ним клопотання у справі про адміністративне правопорушення, відповідно якому просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 з протоколом не згоден, винним себе не визнає, вважає вказаний протокол про адміністративне правопорушення таким, що складений з порушенням законодавства, крім того працівником поліції до суду не надано жодних допустимих доказів, які б вказували на порушення вимог Правил дорожнього руху та КУпАП, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що матеріали справи не містять будь-якої інформації про підставу зупинки 22.12.2023 року поліцейським в м. Ізмаїлі ОСОБА_1 , а також транспортного засобу, не долучено до матеріалів справи будь-які постанови про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , в якому було б відображено причину зупинки, чим не дотримано вимоги ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», а тому вважає недопустимими всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, у тому числі протокол про адміністративне правопорушення. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 469856 від 13.12.2023 року вказано, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія ОСОБА_1 . Згідно відеозапису, який долучено до протоколу, та який не є безперервним, зафіксовано більше 5 спроб водія пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер». З вказаним результатом огляду водій ОСОБА_1 був не згоден. Однак, на відеозаписі установлено, як поліцейський, який не є складачем протоколу вказує ОСОБА_1 писати у акті огляду на стан сп`яніння «Згоден та підпис» (запис з камери « 474926» час 00:45). Крім того, на запитання поліцейського, який є складачем протоколу до ОСОБА_1 чи згоден останній з результатами огляду на стан сп`яніння, не отримано чіткої згоди. Однак, будучі незгодним з результатом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 направлення на огляд у медичний заклад видане не було. Більш того, у наявній копії направлення, яка долучена до матеріалів протоколу, відсутній підпис ОСОБА_1 , що свідчить, що останній не отримував його. Також, вказане направлення відсутнє у переліку документів, які додаються до протоколу. Також, звертає увагу на те, що неодноразове проходження водієм огляду за допомогою технічного засобу (пристрою) свідчить про можливу його похибку. Вказану похибку пристрою підтверджує і сам поліцейський, який проводив процедуру огляду на стан сп`яніння. За відсутності в протоколі № 359310 відмітки про долучення до нього диску з розміщеним на ньому вказаними відеофайлами, а також відсутності вказівки щодо назви та номера технічного приладу на який здійснено цей відеозапис, останні здобуті з порушенням Наказу № 1395, Наказу № 1026 та ст. 251 КУпАП, а тому не може бути належним та допустим доказом у цій справі через невідоме походження. Також, відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить інформації роз`яснювалися особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права та обов`язки, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Тому вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 359310 від 23.12.2023 року, складений відносно ОСОБА_1 , є таким, що не відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, є не допустимим доказом та не може розглядатися як процесуальна підстава для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Справу може бути розглянуто під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП).

За таких обставин, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника.

Дослідивши матеріали справи та відеозапис, вивчивши письмове клопотання захисника, якими обґрунтовуються доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, надавши їм оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, діяльність якої спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених. Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 встановлені особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідно до п.п. 3, 4, 6 Розділу Х цієї Інструкції, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам хорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

З Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 вбачається, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я). Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026 встановлено Порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів. Відповідно якому, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи про те, що суду не надано жодних допустимих доказів, які б вказували на порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху та КУпАП, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються відеозаписами, відповідно яким ОСОБА_1 визнав вживання ним алкогольних напоїв та не заперечує перебування у стані алкогольного сп`яніння. Також протокол про адміністративне правопорушення не містить заперечень ОСОБА_1 .

Що стосується доводів про те, що матеріали справи не містять будь-якої інформації про підставу зупинки 22.12.2023 року поліцейським в м. Ізмаїлі ОСОБА_1 , а також транспортного засобу, не долучено до матеріалів справи будь-які постанови про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , в якому було б відображено причину зупинки, чим не дотримано вимоги ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», то такі доводи сторони захисту суд визнає неспроможними, оскільки суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 звертався до органів Національної поліції зі скаргою на дії, бездіяльність працівників поліції під час складання проколу про адміністративне правопорушення серії ААД 359310 від 23.12.2023 року.

Надаючи оцінку доводам про те, що відеозапис, долучений до матеріалів справи не містить інформації чи роз`яснювалися особі, яка притягається до відповідальності, права та обов`язки, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, суд вказує на те, що хоч відеозапис не містить відомостей про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, однак звертає увагу, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД 359310 від 23.12.2023 року достеменно встановлено роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, що підтверджується його підписом у протоколі в графі про роз`яснення прав та обов`язків, повідомлення щодо дати, часу та місця розгляду справи.

Більш того, суду також не надано доказів того, що ОСОБА_1 звертався та органів Національної поліції зі скаргою дії, бездіяльність працівників поліції під час складання проколу про адміністративне правопорушення серії ААД 359310 від 23.12.2023 року.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 був не згоден з результатом огляду на місці зупинки також підлягають відхиленню у зв`язку з тим, що такі твердження об`єктивно спростовуються відеозаписами, відповідно яким ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на місці зупинки після чого відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Також вказане спростовується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки ОСОБА_1 зазначив у даному акті, що з результатами згоден.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 погодився з результатами пройденого огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, суд не бере до уваги доводи захисника можливої похибки спеціального технічного приладу, за допомогою якого такий огляд було проведено.

Щодо доводів про те, що ОСОБА_1 не було видане направлення на огляд у медичний заклад, у наявній копії направлення, яка долучена до матеріалів протоколу, відсутній підпис ОСОБА_1 , відсутність вказаного направлення у переліку документів, які додаються до протоколу, суд з урахуванням положень ст. 266 КУпАП, пунктом 6 Інструкції № 1395, пунктом 8 Порядку № 1103 та пунктом 8 Інструкції №1452/735, зазначає, що оформлення письмового направлення до медичного закладу згідно з формою, передбаченою додатком 1 до Інструкції №1452/735, діючим законодавством не передбачено.

Крім того, надаючи оцінку вказаним доводам, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції («Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка ЄСПЛ застосовності кримінального аспекту ст.6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82-83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці ЄСПЛ перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Другий та третій критерії являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст.6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належало в цілому до «кримінальної» сфери («Озтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), пункт 54; «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи вид та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним».

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

Як неодноразово наголошувалося у постановах Касаційного кримінального суду, порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК та іншими статтями КПК, в яких такі правила сформульовані. Також Суд визнавав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, в тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

Відтак, на думку суду, ОСОБА_1 та його представником не зазначено, яким чином зазначене перешкоджало забезпеченню та реалізації його прав і свобод, яким чином ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, в тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

Приймаючи таке рішення, суд звертає увагу на те, що на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 надав чітку відмову, що підтверджується відеозаписами, долученими до матеріалів справи, у зв`язку з чим наявність або відсутність в матеріалах справи такого направлення, зокрема не включення його до переліку документів, які долучаються до протоколу, не впливає на наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також необґрунтованими є твердження щодо відсутності в протоколі № 359310 відмітки про долучення до нього диску з розміщеним на ньому вказаними відеофайлами, а також відсутності вказівки щодо назви та номера технічного приладу на який здійснено цей відеозапис, оскільки працівники поліції до протоколу заносять не про диск з відеофайлами, а відомості про номер портативного відеореєстратора, за допомогою якою проводилась відеофіксація подій даний протокол містить відповідні відомості у графі протоколу «До протоколу додаються».

Щодо доводів сторони захисту стосовно невизнання протоколу про адміністративне правопорушення доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, суд зазначає наступне.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до ст. 255 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 цього Кодексу мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Також суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення може бути визнаний неналежним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійним беззаперечним доказом, лише у разі, якщо обставини викладені в ньому не можуть бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Отже, протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою особою, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та за своєю правовою природою є самостійними беззаперечними доказами, оскільки обставини викладені в них перевірені та підтверджуються за допомогою інших доказів, які беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_1 і не викликають сумніви у суду, у зв`язку з чим доводи захисника за даного питання відхиляються.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що наведені доводи та твердження сторони захисту ОСОБА_1 розцінюються судом критично, як обраний ними спосіб ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене та на підставі вищенаведеного до уваги не беруться, оскільки викладені обставини об`єктивно спростовуються дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №359310 від 23.12.2023 року;

- чеком газоаналізатора Alcotest Drager 7510, тест № 411 з результатом 1,25 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.12.2023 року;

- відеозаписами, долученим до матеріалів справи.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 22.12.2023 року о 23 год. 55 хв. в м. Ізмаїл, вул. К. Семенюка 52, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz С220, державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно довідок старшого інспектора з особливих доручень ВОНС в місті Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП від 25.12.2023 року, ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_2 отримував 13.10.2012 року, до адміністративної відповідальності протягом року за ст. 130 КУпАП не притягувався.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд враховує обставини, згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, з урахуванням чого застосовує адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст. 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), судовий збір у розмірі 605,60 грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Повний текст постанови складено та підписано 06.06.2024 року.

Суддя: О.Я.Присакар