Справа № 301/3753/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" грудня 2024 р. м. Іршава
Суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Пітерських М.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іршава, Іршавського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,
за ч.1 ст.173-2 КУпАП,
в с т а н о в и л а :
05 жовтня 2024 року близько 14 години ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , словесно ображав свою співмешканку ОСОБА_2 та намагався нанести їй тілесні ушкодження, чим вчинив домашнє насильство.
ОСОБА_1 в суд не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч.2 ст.173-2 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Однак, під час судового розгляду встановлено, що дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП кваліфіковано невірно, оскільки станом на день вчинення правопорушення - 05 жовтня 2024 року ОСОБА_1 не є особою, яка протягом року піддавалася стягненню за ст. 173-2 ч.1 КУпАП.
Згідно постанови Іршавського районного суду від 08.05.2023 року по справі №301/1705/23, ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП 08.05.2023 року, тому згідно ст. 39 КУпАП ОСОБА_1 на день вчинення 05.10.2024 року даного правопорушення вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню.
Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 року N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, прихожу до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.
Враховуючи, що ОСОБА_1 згідно письмових пояснень вину у вчиненні правопорушення визнав, а також конкретні обставини вчинення правопорушення вважаю, що накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі, що передбачений санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідатиме тяжкості скоєного правопорушення і буде достатнім та необхідним для запобігання вчинення ним нових правопорушень.
Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП вважаю стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.
Керуючись ст. 40-1, 173-2 ч.1, 283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и л а :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і піддати його стягненню у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень, що відповідає двадцяти неоподатковуваним мінімумам доходів громадян.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії постанови, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.
Постанова пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області.

Суддя Іршавського

районного суду: М. О. Пітерських