ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю захисника Савка В.В., апеляційну скаргу захисника Савка В.В., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судові витрати у сумі 605 грн. 60 коп. -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року, 29.09.2023 року о 13.15 годині по вул. Осіння, 33а в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимоги про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що ОСОБА_1 стало відомо про винесену щодо нього постанову в останній день оскарження. Навіть через брак часу для юридичної підготовки, ОСОБА_1 через захисника звернувся з апеляційною скаргою до Дніпровського апеляційного суду в останній день оскарження, тож фактично не пропустив строк. Однак апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з відсутністю належного підтвердження повноважень адвоката. У зв`язку з тим, що первинно ОСОБА_1 не пропустив строк для апеляційного оскарження, не мав достатнього часу для підготовки для звернення до суду, його передпенсійний вік, місце проживання в Новомосковському районі, який часто обстрілюється в результаті повномасштабного вторгнення, а також технічної помилки адвоката у вигляді не долучення копії договору про надання правової допомоги, просить поновити строк апеляційного оскарження.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова прийнята без урахування важливих обставин справи, суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, у зв`язку із чим постанова підлягає скасуванню.

Вказує, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що суб`єктом правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом, тобто водій, у відповідній Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак сп?яніння також зазначено, що огляду на стан сп?яніння підлягає саме водій, однак у даному випадку працівники поліції прийшли до ОСОБА_1 додому, коли останній не перебував за кермом, працівники поліції його не зупиняли, тож вважає, що ОСОБА_1 не може бути суб?єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також захисник звертає увагу на те, що не було зроблено жодної фіксації правопорушення, передбаченого адміністративним протоколом, тобто фактично адміністративний протокол грунтується на припущеннях третьої особи щодо можливого вчинення правопорушення ОСОБА_1 , чиє прізвище дана особа навіть не знала, при цьому матеріали справи не містять жодного належного доказу вчинення правопорушення, а в протоколі взагалі зазначено, що свідків та потерпілих не було.

Крім того вказує, що працівниками поліції були порушені строки для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп?яніння, які передбачені відповідною

Інструкцією, згідно із якою такий огляд мав бути проведений протягом двох годин, однак в даному випадку працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд тільки в 15:16, в той час як сам інцидент трапився о 13:15. Захисник зазначає, що матеріали справи містять очевидно сфальшовані процесуальні документи, які підтверджують порушення процедури передбаченої законом.

Сторона захисту звертає увагу, що протокол серії ААД № 113469 від 29.09.2023 року складено о 15:30 годин щодо правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 о 13:15 годин; працівниками поліції не було зафіксовано факту зіткнення ОСОБА_1 з газовою опорою, начебто, у стані алкогольного сп`яніння; прибувши до місця проживання ОСОБА_1 , працівники поліції повідомили останньому про скоєне ним ДТП, а на питання чи вживав він спиртні напої, ОСОБА_1 відповів, що не вживав; поліцейські не пояснили останньому його прав як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та чітко не зазначили, яку статтю КУпАП він порушив; з відео вбачається, що протягом всього часу ОСОБА_2 не розуміє що відбувається, а на його питання працівники поліції не дають чітких відповідей; після 15:15 годин ОСОБА_1 сказав, що не буде нічого підписувати, оскільки відсутні підстави для складання протоколу; ОСОБА_1 повідомив, що не знає, звідки на його авто сліди пошкодження; від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці і надання пояснення відмовився, фактично не розуміючи, за що він притягається до адміністративної відповідальності, а також з огляду на неналежність пропозиції пройти огляд.

Захисник вказує, що у зв`язку з тим, що працівники поліції належним чином не запропонували ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння, його відповіді не можуть розцінюватись як відмова, оскільки він не розумів, що відносно нього складаються протоколи за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Також зазначає, що ОСОБА_1 за скоєне ДТП вже притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Сторона захисту також зазначає, що направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке міститься в матеріалах справи, виписане о 15:00 годин, та у ньому зазначено, що в результаті огляду у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а також те, що він від огляду відмовився. Разом із тим, як вбачається з відеозапису з бодікамер поліцейських, вони вперше побачили ОСОБА_3 тільки о 15:06 годині, тож дане направлення було оформлене неналежним чином та не може братися судом до уваги.

Захисник вказує, що відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 не було надано для ознайомлення протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд, навіть не надано можливість написати причину відмови від підпису протоколу; він не виявляє ознак алкогольного сп`яніння; ОСОБА_1 , відмовився надавати пояснення саме щодо протоколу, який стосувався ДТП, а про протокол за ст. 130 КУпАП останній навіть не здогадувався.

Сторона захисту також звертає увагу на те, що протокол був складений о 15:30 годині, а з відео вбачається, що поліцейські залишили ОСОБА_1 о 15:20 годині, тобто протокол був складений не на місці події, а вже після цього. Також вказує, що працівниками поліції навіть не було з?ясовано у ОСОБА_1 підставу його відмови від підписання протоколу, який він так і не побачив.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши захисника Савка В.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Так, вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були. Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно із ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом належить розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та фактичних обставинах.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що дії останнього належить кваліфікувати як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом із тим, захисник Савко В.В. у межах провадження у справі про адміністративне правопорушення факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом заперечував. При цьому в матеріалах справи відсутні відеозаписи з боді-камер поліцейських на підтвердження факту керування транспортним засобом, якими було б зафіксовано факт зупинки поліцейськими автомобіля, що рухається, перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля або інші відомості, що підтверджували б керування ним будь-якими транспортними засобами.

Натомість, як вбачається з відеозапису, співробітники поліції прибули на виклик ОСОБА_4 , яка повідомила, що о 13:15 годині водій на ім`я ОСОБА_5 скоїв наїзд на газову опору та покинув місце ДТП. Зі слів свідка, водій перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після цього поліцейські приїхали за місцем проживання ОСОБА_1 о 15:02:40 годині та о 15:06:12 ОСОБА_1 вийшов до поліцейських. В розмові поліцейські питали, чи він зачепив газову опору та чи вживав алкогольні напої, на що ОСОБА_1 відповів, що сьогодні алкоголь не вживав. Ці обставини суперечать обставинам зазначеним в протоколі та узгоджуються із поясненнями захисника про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля.

Також з відеозапису вбачається, що співробітниками поліції було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 за вчинене ним ДТП, яке сталось (згідно протоколу) о 13:15 годин, та в ході розмови було виявлено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було запропоновано о 15:15:38 годині пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, або на місці із застосуванням приладу Драгер.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 станом на час прибуття співробітників поліції за місцем його проживання тривалий час перебував вдома і будь-якими транспортними засобами не керував, а відтак в останніх були відсутні підстави для висунення йому вимоги пройти огляд на стан сп`яніння як особі, яка керує транспортним засобом.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Аналогічні положення містить п. 9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно із яким з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, відповідно до матеріалів справи, співробітниками поліції було пропущено строк для здійснення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки, ДТП було скоєне о 13:15 годині, а пропозиція пройти огляд на сп`яніння була висунута працівниками поліції ОСОБА_1 о 15:15:38 годин.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що в матеріалах справи міститься направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у відношення ОСОБА_1 , в якому зазначено, що воно складене 29.09.2023 року о 15 годині 00 хвилин, тобто ще до того як поліцейські прибули до будинку ОСОБА_1 (о 15:02:40 годин), побачили його та встановили особу (о 15:06:12 годин), що викликає грунтовні сумніви у достовірності викладених у ньому відомостей.

Відтак з матеріалів справи вбачається, що співробітники поліції допустили істотні порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а саме ініціювали її за відсутності підстав для цього, а також висунули пропозицію пройти огляд після збігу граничного строку його проведення, у зв`язку із чим такий огляд згідно із ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсним.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин вважаю за необхідне постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Савка В.В. - задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця