Справа № 214/7985/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховська І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

Встановив:

05.09.2024 року о 17-48 в м. Кривий Ріг по вулиці Святителя Григорія Богослова, 2 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шкода д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнина рота, почервоніння шкіри обличчя від проходження огляду на стан сп`яніння на місці у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу відмовився. В медичному закладі відмовився також, що підтверджується висновком лікаря № 1941.

Зафіксовано на відео реєстратор Ксіомі, БК 475746.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явився.

Захисник особи яка притягується до адміністративної відповідальності Кіщак А.А. надала до суду письмові пояснення з яких вбачається, що ОСОБА_1 не визнає обставини зазначені в протоколі за таких підстав. Автомобіль ОСОБА_1 було зупинено з порушенням вимог ст. 33 ЗУ «Про Національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруєного дерева» не допустимими є всі докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення. Відсутність постанови про вивчення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху тільки підтверджує те, що зупинка працівниками поліції транспортного засобу під керуванням останнього без передбачених законом підстав.

Також ОСОБА_1 не надано направлення на огляд до відповідного закладу, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння .

В судовому засіданні адвокат Кіщак А.А. підтримала обставини зазначені в письмових поясненнях, вказала що ОСОБА_1 алкогольних напоїв не виживав, та просила суд закрити провадження у справ за відсутності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд вислухавши захисника, дослідивши письмові та відеодокази доходить до наступного висновку.

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 123590 від 05.09.2024 року, 05.09.2024 року о 17-48 в м. Кривий Ріг по вулиці Святителя Григорія Богослова, 2 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Шкода д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнина рота, почервоніння шкіри обличчя від проходження огляду на стан сп`яніння на місці у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу відмовився. В медичному закладі відмовився також, що підтверджується висновком лікаря № 1941.

Також судом було досліджено наступні матеріали справи:

-Рапорт інспектора Самойленка А.

-Висновок, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.09.2024 року, який розпочато о 13-50 лікарем ОСОБА_2 . Згідно даного висновку ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в повному обсязі.

-Відеозапис на ДВД диску. З відео файлу Clip 0 вбачається факт руху транспортну з д.н.з. НОМЕР_2 та його зупинка працівника патрульної поліції ( 0:00:31 хв).

На відео файлі Clip 1 зафіксована розмова інспектора з водієм та перевірка його документів. Під час розмови інспектора з водієм в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Інспектор запропонував водієві пройти огляд на місці зупинки транспортного, на що останній відмовився та виявив бажання проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Працівник патрульної поліції виписав водієві направлення на проходження огляду та доставив його в медичний заклад.

В медичному закладі водій ОСОБА_1 на вимогу лікаря, також відмовився від проходження огляду за допомогою газоаналізатора Драгера, та виявив бажання здати кров. На що лікар, пояснив, що в разі незгоди з результатом огляду на Драгер, він зможе здати біологічні зразки для дослідження.

Водій відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, в зв`язку з чим лікарем складено висновок, в якому зазначено що ОСОБА_1 відмовився від проходження на стан сп`яніння в повному обсязі.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вважаю що вимоги Інструкції жодним чином не порушені інспектором та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Крім того, суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння суд відхиляє, оскільки йому у вину ставиться не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відмова пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, тобто, порушення п.2.5., а не 2.9.а ПДР.

Посилання захисника нате, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд оцінює критично.

Як встановлено з відеозапису, ОСОБА_1 як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі декілька раз відмовився пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», не виконував рекомендації поліцейського та лікаря.

Дані дії, суд оцінює як умисне небажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тому дії ОСОБА_1 були вірно кваліфіковані працівниками поліції, як порушення п. 2.5 ПДР.

Також захисник стверджує, що ОСОБА_1 пропонував здати кров однак йому відмовили.

З відеозапису вбачається, що лікар-нарколог попередив ОСОБА_1 , що після проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та в разі його не згоди з результатами, зможе взяти у нього кров, однак він відмовився.

Дослідивши вищенаведені докази у своїй сукупності, суд вважає, що вони є логічними, послідовними та взаємоузгодженими і поза розумним сумнівом підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР, а відтак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Попри заперечення захисника судом зроблено висновок про відсутність підстав для закриття провадження у справі та є очевидним, що інспектором було правильно складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 1236590, а долучені до нього докази в сукупності з обставинами, які встановлені в судовому засіданні, дають змогу суду дійти висновку про наявність діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, з урахуванням викладеного, а також характеру скоєного правопорушення, особи правопорушника ОСОБА_1 відсутності обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання та інші вимоги ст. 33 КУпАП, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, приходжу до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у виді штрафу, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортерним засобом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 294, 303 КУпАП, суд, -

Постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 ( один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником та потерпілим упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя І.Б. Малаховська