Справа №: 297/2267/24

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Берегово

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Ільтьо І. І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

16.05.2024 р. до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №943808 від 14.05.2024 р. притягається до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 11.05.2024р. ОСОБА_1 під час телефонної розмови з ОСОБА_2 виражався в її адресу хамським тоном та словесно погрожував їй фізичною розправою «застосувати первентивні дії», якщо ОСОБА_2 не виплатить йому гроші сумою 30 000 гривень за пророблену роботу, чим вчинив дрібне хуліганство адміністративне правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що не ображав та не погрожував ОСОБА_2 , а лише просив виплатити йому кошти за виконану ним роботу.

При вирішенні питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності, суд приймає до уваги наступні обставини: за статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, яким є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Отже, дії особи, які можна кваліфікувати як дрібне хуліганство, мають відбуватися лише в громадських місцях.

Громадським місцем відповідно до визначення, наведеного в ст.1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», є частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Опосередковане визначення громадських місць наведено у ст.178 КУпАП, відповідно до якої такими місцями є вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, та всі види громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення).

Іншого визначення громадських місць чинне законодавство України не містить, але їх перелік може бути розширений органами місцевої влади.

З протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів неможливо встановити в якому саме місці перебував ОСОБА_1 під час телефонної розмови, на яку йде посилання в протоколі та чи відноситься воно до громадського місця.

Незазначення у протоколі місця вчинення адміністративного правопорушення свідчить про недотримання поліцією вимог ч.1 ст.256 КУпАП.

З суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства, а тому дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, який полягає у неповазі до суспільства, прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі.

В діях ОСОБА_1 не вбачається хуліганських мотивів, що виключає можливість кваліфікувати ці дії за ст.173 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 цієї статті визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В розумінні ст.280 цього Кодексу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Верховний Суд у своїх постановах від 26.06.2019р. у справі за №536/1703/17 та від 18.07.2019р. у справі за №216/5226/16-а зазначив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99) Європейський суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості. Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В матеріалах справи відсутні докази, які б передбачали такий рівень доказування, що не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, у зв`язку з чим неможливо встановити в його діях наявність складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Про закриття провадження в адміністративній справі суд виносить постанову (п.3 ч.1 ст.284 КУпАП).

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.173 КУпАП провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Суддя Іван ІЛЬТЬО