Єдиний унікальний номер 205/6898/24
Номер провадження3/205/2426/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 року м.Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Курбанова Н.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 154 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.04.2024 р. серії ВАД №389665, 26.03.2024 р. о 15-00 год. собака ОСОБА_1 вкусила жінку. Громадянка ОСОБА_1 порушила правила тримання собак. Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 154 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину у скоєному правопорушенні не визнала, пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . В її дворі живуть чотири собаки. 26.03.2024 р. її собаки нікого не кусала, так як знаходяться у дворі і вийти не можуть. Крім того зазначила, що між нею та ОСОБА_2 , яка є її сусідкою, мав місце конфлікт. Її укусила собака ОСОБА_2 , про що свідчить довідка з КНП «Міська лікарня №4» ДМР від 27.03.2024 р.

Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку про необхідність закрити провадження у даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП з огляду на наступне.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 256 КУпАП вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до вимогст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідност.252 КпАП України,орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Диспозицією ч. 1 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Диспозицією ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері ветеринарної безпеки та охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях (формальний склад); 2) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну (матеріальний склад).

Суб`єкт адміністративного правопорушення громадяни, посадові особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю у формі прямого чи не прямого умислу.

Правила тримання собак і котів встановлюються органами місцевого самоврядування.

Відповідно п. 5.4 Правил утримання тварин у домашніх умовах та та поводження з домашніми тваринами на території міста Дніпра, затверджених рішенням Дніпровської міської ради VІІ скликання №72/19 від 13.04.2017, особа, яка супроводжує тварину зобов`язана забезпечити: наявність на тварині ошийника, ідентифікаційного жетона та повідця; безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; безпеку дорожнього руху під час пересування з домашньою твариною біля транспортних шляхів і їх переходу шляхом безпосереднього контролю за поведінкою тварини.

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вона стала жертвою фізичного нападу зі сторони сусідки ОСОБА_1 та була покусана її собакою. Напередодні дана жінка погрожувала собакою дитині, про що був зафіксований виклик поліції, відео фіксація нападу зафіксована на телефон. Сусідка ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта №854 від 27.03.2024 р. у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , остання мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . В її дворі живуть дві собаки. 26.03.2024 р. її собаки нікого не кусала, так як знаходяться у дворі і вийти не можуть.

Згідно довідки з КНП «Міська лікарня №4» ДМР від 27.03.2024 р. ОСОБА_1 зверталась до травмпункту так як її вкусив сусідський пес, має укушені рани н/з правого передпліччя.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази інкримінуємого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбачене ч.3 ст. 154 КУпАП, оскільки матеріли справи не містять жодних відомостей, які б вказували на причетність вказаної громадянки до події, яка описується у фабулі протоколу серії ВАД 389665 від 06.04.2024 р.

Слід зазначити, що у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення від 06.04.2024 р. серії ВАД №389665, не зазначене місце вчинення правопорушення, а саме вулиця, номер будинку, тощо, відмінні риси та прізвисько собаки, прізвище ім`я по батькові потерпілої, яку, як зазначено в протоколі, вкусила собака, не зазначені тілесні ушкодження, які нанесла собака потерпілій, місце їх розташування, не наводиться ознак, які свідчать про наявність саме таких наслідків, як шкоди здоров`ю та доказів, які це доводять. Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодного доказу, який би об`єктивно свідчив про належність вказаної у протоколі собаки саме ОСОБА_1 , а не іншій людині чи взагалі відсутність у цієї тварини господаря.

Санкція ч.3 ст. 154 КУпАП передбачає конфіскацією тварин, таким чином не зрозуміло яким чином можливо виконати постанову в цій частині.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на порушення правил утримання собаки.

Оскільки у діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 154, 248, 252, 268, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Курбанова Н. М.