Єдиний унікальний номер №943/883/24
Провадження №3/943/467/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судового засідання Дутки С.І., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Межвінського С.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

22 квітня 2024 року о 01 год. 51 хв. на вулиці Привокзальна, 4 у смт Красне Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, будучи представлений повноважним захисником адвокатом Межвінським С.Д., який у судовому засіданні категорично заперечив винуватість свого підзахисного в скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та просив закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно поданого ним письмового клопотання від 10.06.2024. Зокрема, захисник покликався на те, що зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, оскільки його підзахисний не перебував у стані алкогольного сп`яніння та не керував транспортним засобом, але пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотесту «Драгер» через порушення комендантської години, а не в зв`язку з керуванням ним транспортним засобом. Крім того, ОСОБА_1 не погодився із результатом огляду та виявив бажання пройти повторний огляд у медичному закладі, чого поліцейські не врахували та перейшли до складання адміністративних матеріалів, чим порушили процедуру проведення такого огляду в ОСОБА_1 . Отже, із огляду на викладене, заперечуючи факт керування підзахисним транспортним засобом, який перебував у нерухомому стані, про що він зазначав поліцеському неодноразово на місці події, а відтак захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №666960 від 22.04.2024, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Крім того його вина доводиться роздруківкою приладу «Drager» від 22.04.2024, яким за результатами алкотесту в ОСОБА_1 підтверджено стан алкогольного сп`яніння 1,10% проміле. Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП також доводиться Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у нього виявлено «проба позитивна 1,10% проміле», із яким ОСОБА_1 погодився, засвідчивши це власним підписом «з результатами згоден ОСОБА_1 , підпис». Також вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення доводиться постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1968781 від 22.04.2024, відповідно до якої 22 квітня 2024 року о 01 год. 51 хв. на вулиці Привокзальна, 4 у смт Красне Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не пред`явивши посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України, у зв`язку із чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 425 грн.

Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення також доводиться долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диск CD-R), із яких вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зупинено поліцейським у нічний час за порушення комендантської години. Згодом вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинився на узбіччі дороги, який знаходився сам на водійському сидінні за кермом указаного автомобіля, однак на відеозаписі ОСОБА_1 безпідставно заперечував факт керування цим транспортним засобом і відмовлявся пред`явити поліцейському посвідчення водія. Окрім того, як убачається із дослідженого відеозапису події, що поліцейський висловив ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу підозру в керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за такими ознаками: «різкий запах алкоголю з порожнини рота» і «почервоніння обличчя», запропонувавши ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився. За наслідками продування ОСОБА_1 алкотестера у нього виявлено стан алкогольного сп`яніння із результатом 1,10% проміле, проти чого він на місці події не заперечував, а лише безпідставно та неодноразово стверджував поліцейському про те, що він не водій і не керував транспортним засобом, а очікує на евакуатор. Після того, як слідує із відеозапису події, що ОСОБА_1 були роз`яснені поліцейським права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, однак заяв чи клопотань від нього не надходило. На запитання поліцейцського: «із тестом погоджуєтеся чи їдете в лікарню», ОСОБА_1 відповідає: «я не керував», після чого поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали, долучені до справи. Також на відеозаписі події ОСОБА_1 надав пояснення у протоколі: «з працівниками поліції не згідний, так як транспортним засобом не керував та алкоголь не вживав», підписавши його та отримав копію протоколу наручно, а також підписав акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, де погодився із результатом 1,10% проміле. Після цього, поліцейський також заборонив ОСОБА_1 керувати транспортним засобом під відеозапис.

Отже, зафіксовані на дослідженому в судовому засіданні відеозаписі обставини об`єктивно свідчать про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом перед його зупинкою поліцейським у комендантський час, що стало підставою його зупинки поліцією, факт освідування ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» із позитивним результатом його алкогольного сп`яніння 1,10% проміле, проти чого він не заперечував і погодився з таким результатом, а на запитання поліцейського про повторний огляд у медичному закладі не відреагував.

За таких обставин, суд вважає безпідставними доводи захисника про некерування ОСОБА_1 транспортним засобом, його незгодою із результатом огляду на стан сп`яніння на місці події та порушення поліцейськими процедури такого огляду, оскільки вони недоведені та повністю спростовуються вищенаведеними обставинами і дослідженим відеозаписом події, який об`єктивно свідчить про перебіг даної події за участю ОСОБА_1 .

Інші доводи захисника Межвінського С.Д., на думку суду, не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та мають формальний характер, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, судом не встановлено.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Відтак, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, суд вважає, що з метою виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень, ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 7, 33, 34, 35, 40-1, 130, 245, 266, 268, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос