№ 536/594/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Баранська Жанна Олександрівна, розглянувши в м.Кременчуці адміністративний матеріал, який надійшов від Відділення поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29 лютого 2024 року о 12.40 годині на 235 км+100 м автодороги Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi А4, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками стану наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, та від проходження медичного огляду для виявлення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Завезіон Є.Л. в судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі.

18 липня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання захисника Завезіона Є.Л., де захисник просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступне. Так, як на думку захисника, поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини ОСОБА_1 . Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Проте, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також, поліцейським виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, порушення мови. При цьому, на відеозаписі видно, що працівником поліції не проводилось жодних дій щодо перевірки реакції очей ОСОБА_1 на світло. Інші ознаки стану наркотичного сп`яніння спростовуються станом здоров`я ОСОБА_1 , який має другу групу інвалідності пожиттєво у зв`язку з ампутацією ноги, що підтверджує причину порушення координації рухів.

Також, як вказав захисник, процес зупинки транспортного засобу і пояснення ОСОБА_1 були постановочні, оскільки вже до цього часу працівники поліції спілкувалися з ним, він пояснив, що є інвалідом, до цього вживав ліки від тиску Метопролол. Проте працівники поліції під тиском змусили ОСОБА_1 обмовити себе і сказати на камеру, що він вживав ОСОБА_2 . Так, на відеозаписі видно, що на запитання інспектора СРПП ОСОБА_3 щодо встановлення часу керування автомобілем інший працівник поліції повідомив, що згідно реєстратора час керування 11.47 година., проте вказаний відеозапис не долчався до матеріалів справи.

Вивчивши та проаналізувавши усі матеріали справи, докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходжу до наступних висновків.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду для виявлення стану, зокрема, наркотичного сп`яніння.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 29 лютого 2024 року інспектором СРПП ВНП № 2 Кременчуцького РУП Дмитренком В.І. було направлено ОСОБА_1 до медичного закладу на огляд у зв`язку з виявленням ознак стану наркотичного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від огляду.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , складених ним 29 лютого 2024 року, він пояснив, що у вказану дату близько 12.00 години він керував транспортним засобом Ауді на автодорозі Н-08, та був зупинений працівниками поліції, які виявили в нього ознаки наркотичного сп`яніння. Вказав, що напередодні вживав метадон.

Як вбачається з розписки ОСОБА_4 , складеної 29 лютого 2024 року, останній прийняв на зберігання транспортний засіб Ауді, державний номер НОМЕР_1 , який зобов`язався зберігати за місцем свого проживання в селищі Градизьк.

Як вбачається з довідки старшого інспектора сектору адміністративної практики Кременчуцького РУП Я.Волювач від 01 березня 2024 року, по обліковим базам даних Національної поліції ОСОБА_1 посвідчення водія отримував серії НОМЕР_2 від 23 серпня 2003 року, протягом року до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП не притягувався.

Також, дослідженим в судовому засіданні відеозаписом зафіксовано повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 про порушення ним правил дорожнього руху, а саме, неувімкнення покажчика зміни напрямку руху, спілкування його з працівниками поліції, повідомлення працівником поліції йому про наявні в нього ознаки стану наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 пояснив, що напередодні вживав наркотичний засіб метадон. Окрім того, відеозаписом зафіксовано вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до п.п. 2, 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ №340 від 08.05.1993 року, до керування транспортними засобами допускаються особи за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, тобто ті особи, які пройшли медичний огляд у порядку встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку до встановлених планів і програм та склали теоретичний та практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

Отже, презюмується, що посвідчення водія отримують лише ті особи, які успішно склали теоретичний іспит із знань ПДР України та всіх пов`язаних з ними законами та підзаконними нормативно-правовими актами, в тому числі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен розуміти правовий статус водія, виконувати обов`язки водія, та на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дана позиція повністю відповідає усталеній позиції ЄСПЛ, практика якого згідно статті 17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року, використовується судами як джерело права. Так, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працівником поліції було повідомлено які саме ознаки стану наркотичного сп`яніння в нього виявлено та запропоновано пройти огляд у медичному закладі, а також роз`яснено право відмови від проходження огляду, чим ОСОБА_1 і скористався, повідомивши працівнику поліції про відмову від проходження огляду.

Суд критично оцінює посилання сторони захисту на відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки такі посилання спростовуються наявними у справі доказами, зокрема відеозаписом камери нагрудної поліцейського, з якого видно, що ОСОБА_1 перебував на місці водія під час спілкування з поліцейськими, пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль та страховий поліс, на місці не заперечував факту керування транспортним засобом, надавав пояснення поліцейському щодо вживання наркотичного засобу, на вимогу поліцейського вказав, що відмовляється проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння як водій транспортного засобу.

Щодо доводів захисника про порушення координації рухів ОСОБА_1 у зв`язку зі станом здоров`я останнього, а саме наявністю інвалідності внаслідок ампутації нижньої кінцівка, суд зазначає наступне.

Так, згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 та довідки до акта огляду МСЕК № 0556174, ОСОБА_1 присвоєно інвалідність другої групи безтерміново.

При цьому слід зазначити, що порушення координації рухів зазначено не як єдину ознаку, за якою поліцейським оцінено імовірність перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, а таку ознаку вказано поліцейським у сукупності з іншими ознаками.

Окрім того, згідно наявного у справі відеозапису дана ознака була виявлена поліцейським у той час, коли ОСОБА_1 перебував у автомобілі в сидячому положенні, а тому наявні у нього фізичні вади не впливали на координацію рухів.

Суд також критично оцінює посилання сторони захисту на здійснення тиску щодо ОСОБА_1 працівниками поліції при здійсненні відеозапису, наданні ним пояснень щодо вживання наркотичного засобу, а також при оформленні матеріалів, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи, зокрема і наявним у справі відеозаписом камери нагрудної поліцейського.

Окрім того, протягом тривалого часу перебування даної справи в провадженні суду, та скориставшись професійною правничою допомогою ОСОБА_1 не оскаржив дії працівників поліції, на неправомірність яких посилалась сторона захисту у своїх поясненнях, а тому такі доводи не мають належного обгрунтування.

Отже, оцінюючи наявні докази адміністративної справи в їх сукупності та взаємозв`язку, дослідивши всебічно і повно всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Під час накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, згідно частини 2 статті 33 КУпАП не враховуються, а тому в разі встановлення вини особи суддя лише накладає адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

В силу положень пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 40-1, 130, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Реквізити для сплати штрафів за порушення правил дорожнього руху: р/р 0016001; ; одержувач: ГУК у Полтавській області; призначення платежу 21081300: серія ААД та № 296677.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а у разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн.

Стягувач: Держава.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяЖанна Олександрівна Баранська