Справа № 629/6458/24
Номер провадження 3/629/1604/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендра Н.В., за участю прокурора Ковпик О.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Павлівка, Близнюківського району Харківської області, громадянина України, інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому відповідно до ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП роз`яснені права,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №21/24 від 10.10.2024 року, ОСОБА_1 , який звільнений з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, будучи відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п.27 XIII «Прикінцеві положення» вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 07.02.2024, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2022 рік з позначкою «я припинив(ла) виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення)», яку повинен був подати не пізніше 31.01.2024, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, просив провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити, посилаючись на те, що наміру ухилятися від подачі декларації він не мав, та намагався вчасно вчинити дії для підготовки до її подачі, однак з 25.12.2023 по 22.01.2024 та з 23.01.2024 по 29.01.2024 перебував на лікарняному. Також зазначає, що він неодноразово намагався увійти в особистий кабінет на сайті для подачі декларації, однак не зміг цього зробити, оскільки сайт НАЗК не працював, в тому числі через ймовірність його перенавантаження, у зв`язку із масовим поданням декларації а також через некоректну роботу електронного цифрового підпису, який неодноразово перевипускав. Тільки після відновлення коректної роботи сайту і перевипуску електронного цифрового підпису, ним було подано відповідну декларацію. Також звертає увагу на те, що ним була подана декларація кандидата на посаду (за 2022 рік), яка була подана ще 06.03.2023, та містить аналогічну інформацію станом на 31.12.2022 звітного 2022 року, вказану ним у щорічній декларації (особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з позначкою «я припинив виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення)» за 2022 рік).

Прокурор Ковпик О.С. в судовому засідання просила визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень, посилаючись на те, що ОСОБА_1 відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, але всупереч вимогам пункту 2-7 розділу XIII «Прикінцевих положень» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав 07.02.2024 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, керуючись законом, встановив наступне.

За приписами ст. 1 Закону № 1700-VII правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно п.п. «з» п. 1 ч. 1ст. 3 Закону № 1700-VIIсуб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

У відповідності до ч. 1ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію», на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

Наказом начальника ГУНП в області від 01.02.2021 № 49 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лозівського районного відділу поліції ГУНП в області.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 04.07.2020 № 717 о/с ОСОБА_1 присвоєно звання лейтенант поліції.

Наказом начальника ГУНП в області від 23.06.2022 № 301 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 24.06.2022 звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Наказом ДПП № 1030 о/с від 14.08.2023 ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції з 15.08.2023 по 22.04.2024.

Наказом ДПП № 672 о/с від 22.04.2024 ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції з 22.04.2024.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що ОСОБА_1 подав наступні декларації:

-06.03.2023 о 17:54 декларацію щорічну за 2021;

-06.03.2023 о 18:01 декларацію перед звільненням за період 01.01.2022 по 23.06.2022;

-06.03.2023 о 18:10 декларацію кандидата на посаду за період 2022;

-07.02.2024 о 18:07 декларацію щорічну за 2022.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, який в силу положень ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова суду згідно зі ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функції держави або місцевого самоврядування. Диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» під корупційним правопорушенням розуміється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та /або цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 9 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» правопорушення пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина - це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати діяння як конкретне правопорушення. Кожний склад правопорушення обов`язково складається з таких елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу правопорушення, що виключає відповідальність особи за вчинене нею діяння.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризував ВССУ в своєму листі від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу під яким ст.10 КУпАП розуміє вчинення адміністративного правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного, корупційного правопорушення, правопорушення пов`язаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст.1 цього Закону, сутність правопорушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана щорічно декларувати свої доходи, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково, не є умовою адміністративної відповідальності.

Ознака прямого умислу полягає в усвідомленні особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та у передбаченні його суспільно небезпечних наслідків.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони конкретного правопорушення, а й повне розуміння його суспільної небезпеки.

З пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що останній не мав на меті приховати інформацію про свій майновий стан або уникнути декларування, оскільки за 2022 рік 06.03.2023 подавав декларацію кандидата на посаду, «декларація після звільнення», яка була подана 07.02.2024 також подавалась за 2022 рік.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, що ОСОБА_2 усвідомлював суспільну небезпечність неподання щорічної декларації, передбачав неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажав настання таких наслідків, або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія, умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а суб`єктивної сторони - наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, окрім формального визначення умислу суб`єктів, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», який полягає у тому, що будучи обізнаним про встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, не виконуючи їх, допускають порушення своєю навмисною протиправною поведінкою, не містять жодних даних про наявність у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Враховуючи усі обставини, викладені вище, беручи до уваги, що 06.03.2023 ОСОБА_1 була подана декларація кандидата на посаду, за 2022 рік, тобто за той саме період за який 07.02.2024 була подана «декларація після звільнення», суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона (вина у формі умислу) адміністративного правопорушення та негативні наслідки таких дій, а отже, і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, також відсутній.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до витягу з електронного реєстру листків непрацездатності, період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 з 01.12.2023 по 31.01.2024. Також, з довідок про надання електронних довірчих послуг від АТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що ОСОБА_1 сформовувались електронні цифрові підписи 01.02.2024 та 06.02.2024 року.

В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» зазначено, що під поважними причинами слід розуміти: неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного вебсайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Складений протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) та відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, направленого на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес, а тому суд вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.24,172-6 ч.1, 247,284 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.172-6 ч.1 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП.

На постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга в Харківський апеляційний суд через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Наталія ЦЕНДРА