ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3463/23 Номер провадження 33/814/775/24Головуючий у 1-й інстанції Калько О. С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Дігтярь Л.А.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 09 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 09 травня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 16.06.2023 о 00:38 год. в м. Полтаві по вул. Зіньківська, 4, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Jaguar DF/HTBDDO-PACE, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеофіксацію, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вказує на відсутність доказів його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки йому не вручалося письмове направлення для проходження огляду від якого він ніби відмовився. Також звертає увагу на невідповідність часу, зазначеного в направленні, що мається в матеріалах справи. Вказане на його думку свідчить про порушення працівниками поліції порядку направлення водія для проходження огляду.

Окрім того зауважує, що протокол який було заповнено відносно нього не отримувався лейтенантом ОСОБА_2 , який склав адмінматеріал стосовно нього, а був отриманий іншою посадовою особою правоохоронного органу, а отже він не міг використовувати вказаний бланк протоколу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами по справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №045147 від 16.06.2023 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння,

направлення на огляд водія до медичного закладу,

записи з бодікамер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим та захисником в суді апеляційної інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долучених до справи відеозаписів, автомобіль Jaguar, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був зупинений в зв`язку з керуванням останнім транспортним засобом під час комендантської години.

Під час перевірки документів та спілкування з водієм у працівників поліції виникла підозра щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в лікарняному закладі, на що останній спочатку погодився пройти огляд в медзакладі, а в подальшому, на неодноразові пропозиції пройти огляд відмовлявся від проходження (00:44 год.). При цьому на питання поліцейського «Спиртні не вживали?», водій ОСОБА_1 відповів «Вживав» (00:41 год.).

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стала обґрунтованою підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта ОСОБА_1 , що він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, відповідне письмове направлення йому не вручалося, а отже у працівників поліції були відсутні підстави для складання протоколу - не беруться апеляційним судом до уваги як безпідставні.

За змістом п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ вказаної Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Пунктом 9 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Надаючи аналіз вказаним нормам, апеляційний суд звертає увагу, що існує певний алгоритм дій працівника поліції в разі відмови чи бажання водія пройти огляд в медичному закладі.

Так працівником поліції заповнюється направлення з зазначенням закладу охорони здоров`я, виявлених ознак сп`яніння та інших необхідних в таких випадках даних. В разі бажання водія пройти огляд, він доставляється до закладу охорони здоров`я в супроводі поліцейського. У випадку відмови водія від проходження огляду в закладі здоров`я, заповнене направлення долучається до матеріалів справи, а не видається на руки водію.

Таким чином, нормами визначеної Інструкції чи діючим КУпАП не передбачено процедури вручення водієві направлення для проходження ним огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

При цьому, долученими до матеріалів справи відеозаписами, які є належними та допустимими доказами, доводиться неодноразова пропозиція працівника поліції водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та його відмова від проходження як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

Не беруться до уваги також доводи про невідповідність в часі зазначеному в направленні, що мається в матеріалах справи, оскільки нормативними документами не врегульовано хронологію складання протоколу, направлення, акту, тощо, що в свою чергу не впливає на суть інкримінованого правопорушення.

Стосовно доводів апелянта щодо використання працівником поліції бланку протоколу, який він не отримував, апеляційний суд зауважує, що форма вказаного бланку відповідає вимогам чинного законодавства, є типовою, такий бланк заповнений уповноваженою особою, використання бланку протоколу іншим працівником поліції, відміним від того, хто його отримував не тягне за собою наслідків недійсності такого протоколу, оскільки останній відповідає загальним положенням ст. 256 КУпАП.

Таким чином, під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчить про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

За вказаних обставин, наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про невчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 09 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна