ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1426/24 Справа № 237/2733/23 Суддя у 1-й інстанції - Ліпчанський С.М. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу захисника Дальгіс Л.О., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Мар?їнського районного суду Донецької області від 29 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце роботи шахта «Курахівська», паспорт серії НОМЕР_2 , (інші відомості суду не відомі), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Мар?їнського районного суду Донецької області від 29 квітня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 , 02.05.2023 року о 15 годині 20 хвилин в м. Гірник по вулиці Центральній біля будинку № 3, керував транспортним засобом Defiant без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходженням медичного огляду на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис на бодікамеру 1113, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від керування ТЗ відсторонений.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з постановою суду 1-ї інстанції захисник Дальгіс Л.О., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Мар?їнського районного суду Донецької області від 29 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова суду 1-ї інстанції є незаконною, оскільки винесена із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права, без надання судом оцінки обставинам викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та відповідності вимогам закону, не перевірено належним чином процедуру проведення працівниками поліції огляду водія на стан сп`яніння, не надано оцінки доказам.

Звертає увагу, що відеозапис, долучений до матеріалів справи є неналежним та недопустимим доказом, оскільки складається з двох частин, тобто не є безперервним. На першому з відеозаписів неможливо встановити дату та час його запису. Із рапорту не вбачається, що проводився відеозапис та на який саме технічний засіб. Не зрозуміло де було взято такий відеозапис та на підставі чого долучено до протоколу. Час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, не збігається з часом зазначеним у другому фрагменті відеозапису.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з істотним порушенням чинного законодавства, так як ОСОБА_1 протокол під розписку не вручався та поштою не надходив. Під час складання протоколу ОСОБА_1 не були роз`яснені працівниками поліції його права, в тому числі і право на захист.

Зазначає, що працівниками поліції були порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки працівниками поліції не було оголошено та встановлено наявність ознак сп`яніння.

Вказує, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Позиції сторін в суді :

Захисник Дальгіс Л.О. надала на адресу суду заяву, в якій просила розгляд її апеляційної скарги здійснити за її відсутності, зазначила, що вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі, просить її апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній.

Від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про день, місце та час судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Звертає увагу суду, що на момент розгляду справи в суді строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчилися.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду 1-ї інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до практики ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

Оскарженою постановою встановлено, що ОСОБА_1 02.05.2023 року о 15 годині 20 хвилин в м. Гірник по вулиці Центральній біля будинку № 3, керував транспортним засобом Defiant без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходженням медичного огляду на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис на бодікамеру 1113, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від керування ТЗ відсторонений..

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону тавірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 02.05.2023 року серії ААД № 021043; відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (бодікамера 1113), також до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 02 травня 2023 року за участі ОСОБА_1 , рапорту поліцейського, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19. Тому доводи сторони захисту щодо відсутності цифрового підпису на диску із записом як неналежний доказ у справі є недоведеними.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд 1-ї інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду 1-ї інстанції щодо відхилення доводів захисника Дальгіс Л.О. про те, що працівниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки вони спростовуються наявним відеозаписом, який достатньою мірою відтворює подію, описану у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 .

Із відтвореного відеозапису встановлено, що відеозапис вівся з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Після його зупинки, ОСОБА_1 на твердження працівника поліції, що є підозра перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, не заперечував (відеозапис wa 0008). Далі працівником поліції запропоновано водію пройти огляд на встановлення стану сп`яніння, проти чого ОСОБА_1 відмовився (відеозапис 553, починаючи з 01:33). В подальшому водій ОСОБА_1 почав стверджувати, що він ніяким скутером не керував, та не вважав можливим їхати до медичної установи для проходження повного огляду на стан сп`яніння (відеозапис 553, починаючи з 02:03).

Із дослідженого відеозапису встановлено, що на запитання працівника поліції ОСОБА_1 відповідав, що їде з роботи зі шахти.

Доводи сторони захисту про не оголошення працівником поліції ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 , спростовуються дослідженим відеозаписом 553, починаючи з 02:27.

Під час апеляційного розгляду не було встановлено порушення прав ОСОБА_1 , в тому числі і на захист. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 під час судового розгляду в суді 1-ї інстанції представляла адвокат Дальгіс Л.О., яка в подальшому звернулась з апеляційною скаргою на рішення суду 1-ї інстанції.

Під час апеляційного розгляду було досліджено відеозапис, наявний у матеріалах справи, та не встановлено будь-якого фізичного чи психологічного тиску з боку працівників поліції при спілкуванні з ОСОБА_1 , та складанні адміністративних матеріалів, а також факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння виключно за вказівкою та підбурюванням працівника поліції.

Жодних доказів фізичного чи психологічного тиску з боку співробітників поліції відносно ОСОБА_1 суду надано не було. На відеозаписі ОСОБА_1 претензій співробітникам поліції, а також усних чи письмових зауважень до протоколу не надавав. В установленому порядку дії працівників поліції не оскаржував. Під час апеляційного розгляду стороною захисту доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин не надано.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, а не лише протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення строків притягнення до адміністративного стягнення ОСОБА_1 , є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Як встановлено під час судового розгляду, події за участі ОСОБА_1 мали місце 02 травня 2023 року. Оскаржена постанова суду 1-ї інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, винесена 29 квітня 2024 року, що не перевищує однорічного строку з дня його вчинення.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника Пантелєєва О.В. та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

З врахуванням викладено, керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Дальгіс Л.О., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Мар?їнського районного суду Донецької області від 29 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин