ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/79/24 Справа № 188/1175/23 Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року, якою відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення,

за участю:

адвоката Сідельківської Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу, 11.07.2023 року 14.45 год на а/д М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварино на 1105 км+550м водій гр. ОСОБА_2 , рухаючись на автомобілі МАЗ 537д.н. з НОМЕР_1 з причепом ЧМ ЗАП -9990 д.н. з НОМЕР_2 перевозив вантаж , а саме танк Т-60 у якого ствол виступав за межі транспортного засобу, не слідкував за дорожньою обстановкою, був неуважний, не обрав безпечну швидкість, при зустрічному роз`їзді не врахував безпечний інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем SCANIA 6420 д.н. НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. В протоколі зазначено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1, 13.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним за ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строку притягнення до відповідальності.

Вважає рішення суду передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Вважає, що саме невиконання водієм ОСОБА_2 п.п. 12.1, 13.1, 13.3 ПДР України призвели до зіткнення зі автомобілем SCANIA 6420 д.н. НОМЕР_3 , який стояв припаркований.

Порушення співробітниками служби супроводу обов`язків по забезпеченню супроводу несуть дисциплінарну відповідальність і не знаходяться у причинному зв`язку із зіткненням.

Представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Лукашенко С.П. до початку судового засідання надав на адресу суду заяву про розгляд апеляційної скарги без участі апелянта та його представника, апеляційну скаргу просив задовольнити.

У судовому засіданні адвокат Сідельківська Г.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_1 та просила постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд вважає правильними.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_2 себе винним у скоєнні ДТП не вважав. Зазначив, що вважає винним лише в тому, гальмуючи, не зміг своєчасно зупинити транспортний засіб. Транспортний засіб, яким він керував супроводжував спеціальний автомобіль ВІБДР з увімкненою світловою та звуковою сигналізацією синього та червоного кольорів. Вказав, що він рухався зі швидкістю 40 км.в час, тягач, яким він керував 1984 року випуску, тому звичайна швидкість не більша 45 км/год. Загальна вага транспортного засобу з вантажем складала 80 тон, ствол танку зі слів інших осіб 6 метрів, внаслідок детонування боєкомплекту башту танку заклинило і розвернути ствол перед транспортуванням не було технічної можливості. Зустрічний транспортний засіб зупинився, щоб уникнути ДТП почав зупинятись, але не встиг.

Представник потерпілого в судовому засіданні у суді першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем SCANIA 6420 д.н. НОМЕР_3 з напівпричепом SCHMITZ своєчасно зупинився перед відбійником, максимально здавши до узбічч`я, ОСОБА_2 , керуючи МАЗ 537д.н. з НОМЕР_1 з причепом мав вибрати безпечну швидкість руху, повинен був знати свій гальмівний шлях і для уникнення ДТП своєчасно зупинитись.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Суб`єктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатне нести адміністративну відповідальність (володіє адміністративною деліктоздатністю).

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та. зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушенні здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - об`єкт адміністративного проступку, - об`єктивну сторону проступку; - суб`єкт адміністративного проступку; - суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України та не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Об`єктивна сторона правопорушення за ст. 124 КУпАП полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до протоколу об`єктивна сторона характеризується тим, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1, 13.1, 13.3 ПДР України.

Пункт 12.1. Правил дорожнього руху України передбачає, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Водій ОСОБА_2 рухався з супроводом.

Військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, відповідно до Положення про органи безпеки дорожнього руху Міністерства оборони України затвердженого Наказом МОУ від 01.11.1999 № 330 зі змінами забезпечує контроль за виконанням водіями транспортних засобів ЗС України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові транспортні засоби), вимог ПДР, відповідно до Розділу 3 організовує та забезпечує супровід спеціальними автомобілями ВІБДР транспортних засобів ЗС України, що перевозять небезпечні вантажі, після отримання дозволу на їхнє дорожнє перевезення.

Відповідно до матеріалів дорожньо-транспортної пригоди №62/2023 наданих ЛПЗВВСП зазначено, що спеціальний супровід був посилений і складався з 3 осіб. Транспортний засіб супроводу рухався перед автомобілем МАЗ 537д.н. з НОМЕР_1 з причепом ЧМ ЗАП -9990 д.н. зі швидкістю не більше 40 км/год, а тому факт порушення водієм ОСОБА_2 пункту 12.1. Правил матеріалами справи не підтверджується.

В наданих матеріалах дорожньо-транспортної пригоди №62/2023 не зазначено яка була швидкість супроводу і автомобіля МАЗ 537.

Пункт 13.1. Правил дорожнього руху України передбачає, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Безпечна дистанція відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Водієм ОСОБА_2 дистанцію не порушено, так як ДТП сталося із зустрічним транспортним засобом.

Безпечний інтервал відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Враховуючи, що автомобіль МАЗ 537 рухався із супроводом, відповідно до наданих фототаблиць, по своїй смузі, не порушуючи Правил дорожнього руху, склад порушення Пункту 13.1. Правил також не підтверджується.

Пункт 13.3. Правил дорожнього руху України передбачає, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Водій ОСОБА_2 фізично не міг уникнути зіткнення при зустрічному роз`їзді.

Відповідно до схеми, доданої до протоколу ширина автомобіля МАЗ 537 складає 3,10 метра, автомобіля SCANIA 6420 д.н. НОМЕР_3 2,5 м., між транспортними засобами відстань 2,75м, ширина дорожнього полотна 8,4 метра, до відбійників 9м.

Враховуючи що відповідно до технічних характеристик довжина ствола танку Т-64 , який траспортувався сідельним тягачем, складає 53 калибри(6050 мм) ДТП при встановлених обставинах було неминуче.

Крім того, в наданих Лугансько-Павлоградським зональним відділом військової служби правопорядку матеріалах дорожньо-транспортної пригоди №62/2023 відсутня інформація про отримання дозволу на супровід автомобіля МАЗ 537д.н. з НОМЕР_1 з причепом ЧМ ЗАП -9990 д.н. з НОМЕР_2 для перевозки танку Т-60.

Тобто, водій ОСОБА_2 рухаючись на автомобілі МАЗ 537д.н.з НОМЕР_1 з причепом ЧМ ЗАП-9990 д.н.з НОМЕР_2 перевозив вантаж у супроводі екіпажу ВІБДР відділення ВСП ЛП ЗВ ВСП, виконуючи отриманий наказ жодний пункт ПДР, зазначених в протоколі серії ДПР 18 №154998 не порушив.

В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля МАЗ 537д.н.з НОМЕР_1 з причепом ЧМ ЗАП-9990 д.н.з НОМЕР_2 відповідали вимогам ПДР України.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що водій ОСОБА_2 для уникнення ДТП, повинен був своєчасно зупинитись, так як він дійсно зробив таку спробу, чим можливо зменшив об`єм механічних ушкоджень автомобіля SCANIA 6420 д.н. НОМЕР_3 та уникнув більш руйнівних наслідків, але згідно ПДР, на водія автомобіля МАЗ 537д.н. з НОМЕР_1 з причепом ЧМ ЗАП -9990 д.н. з НОМЕР_2 , який рухався із супроводом, не покладався обов`язок зупинитись при обставинах, що склалися.

Апеляційним переглядом встановлено, що аналізуючи дорожню обстановку та обставини, що склались на ділянці дороги в час коли відбулось дане ДТП, що зафіксовано відповідною схемою місця зіткнення з фотографіями до неї, а також дослідивши пояснення водіїв-учасників цієї пригоди, суд дійшов до висновку про те, що в діях водія ОСОБА_2 відсутнє порушення п.п. 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, оскільки це спростовується матеріалами адміністративної справи.

За даних обставин та виходячи з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до висновку про те, що порушення правил дорожнього руху, інкриміновані водієві ОСОБА_2 не стали причиною даного ДТП, напроти, спричинення пошкоджень транспортним засобам відбулось з інших причин, настання яких не залежало від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в діях якого відсутній причинний зв`язок з наслідками, що настали.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції відсутні процесуальні підстави для прийняття судового рішення, про яке просить потерпілий, а саме скасувати постанову суду першої інстанції та винести свою, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а відтак скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року, якою провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Іванченко