Справа № 567/250/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Відділення поліції № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч.2 ст.173-2 КУпАП (4 епізоди), -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство при наступних обставинах 02.02.2024р. о 19:30 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив умисні дії психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , які полягали у висловлюваннях на її адресу образливими словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Крім того, 06.03.2024р. близько 15:00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив умисні дії психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , які полягали у висловлюваннях на її адресу образливими словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Окрім зазначеного, згідно протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 986363 та серіх ВАВ № 986793 від 02.02.2024 року ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення домашнього насильство при наступних обставинах - 02.02.2024р. о 19:30 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , 2020 року народження, та малолітньої доньки ОСОБА_4 , 2019 року народження, вчинив умисні дії психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , які полягали у висловлюваннях на її адресу образливими словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю малолітніх потерпілих.

ОСОБА_1 в судовому засіданні частково підтвердив обставини, викладені у складених відносно нього протоколах, свою вину у вчиненні правопорушень визнав частково та пояснив, що у день та час, вказаний у складених відносно нього протоколах між ним та його дружиною виникли непорозуміння та будь-яких конфліктів у нього з дружиною не виникало. Вказав, що 02.02.2024 року о 19:30 год. він прийшов з роботи додому за адресою: АДРЕСА_1 та побачив, що діти вчинили вдома безлад, скакали та бушували. Він вирішив зробити для дітей зауваження та дав дитині ляпаса по сідниці, що не сподобалось вагітній дружині, яка у відповідь накинулась на нього та почала кричати. Крім того, 06.03.2024 року між ним та його дружиною на побутовому грунті виникла суперечка, в ході якої вони спілкувалися підвищеним голосом.Вказав, що їхні малолітні діти під час виниклої суперечки між ним та дружиною присутніми не були, так як знаходилися в іншій кімнаті, та не могли бути свідками вищевказаних подій. Зазначив, що у день та час, вказаний у протоколах про адміністративні правопорушення він перебував у тверезому стані, оскільки взагалі не вживає алкогольні напої, пояснив, що на адресу дружини нецензурною лайкою не висловлювався та міг сказати 2-3 образливих слова у зв`язку з подружньою зрадою дружини, яка мала місце у минулому. Жодних дій, які могли б завдати шкоди психічному здоров`ю для його дружини та малолітніх дітей він не вчиняв та не мав наміру вчиняти.

З метою всебічного та повного з`ясування обставин справи, судом вживались передбачені законом заходи задля виклику в судове засідання потерпілої ОСОБА_2 , разом з тим остання звернулась до суду із заявою в якій відмовилися від дачі показів, посилаючи на те, що ОСОБА_1 є її чоловіком.

Дослідивши матеріали адміністративних справ, суд при вирішенні питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності виходить з наступного.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень доведена протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАВ №986763 від 02.02.2024р, серії ВАВ №950344 від 06.03.2024р., письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та іншими матеріалами справи.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , доданих до матеріалів справ, вбачається, що 02.02.2024р. о 19:30 год. за спільним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , повернувшись додому з роботи побачив, що їхні спільні діти вчинили безлад в спальні, він вирішив зробити зауваження з даного приводу. Однак дружина вчинила конфлікт та зателефонувала до поліції. До приїзду працівників поліції даний конфлікт був вичерпаний.

З письмових пояснень ОСОБА_2 ,доданих до матеріалів справи, вбачається, що 02.02.2024р. о 19:30 год. та 06.03.2024р. близько 15:00 год. за місцем їх спільного проживання в АДРЕСА_1 між нею та її чоловіком ОСОБА_1 виникали побутові конфліктні ситуації, під час яких чоловік висловлювався на її адресу образливими та нецензурними словами. Вказала, що конфлік 02.02.2024 року з чоловіком відбувся у присутності їхніх малолітніх дітей.

Згідно інформації з ІТС "Інформаційний портал НП України" (журналу єдиного обліку), 02.02.2024 року о 20:02 год. зі служби "102" надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що за місцем проживання чоловік ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство щодо неї та дітей.

Згідно інформації з ІТС "Інформаційний портал НП України" (журналу єдиного обліку), 06.03.2024 року близько 15:00 год. по телефону до ВП № 3 Рівненського РУП надійшло повідомлення від ПОГ РУП ОСОБА_5 про те, що житель АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство щодо дружини ОСОБА_2 .

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З зазначених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, а саме - вчинив умисні дії психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю.

При вирішенні питання про наявність/відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП щодо вчинення домашнього насильства відносно дружини та у присутності двох малолітініх дітей суд виходить з наступного.

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 986793 та серії ВАВ № 986363 від 02.02.2024 року ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення домашнього насильства при наступних обставинах - 02.02.2024р. о 19:30 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 ,у присутності малолітньої сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив умисні дії психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме в ході конфлікту висловлювався на її адресу нецензурними словами, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю малолітніх дітей.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі даних матеріалів справи та провадження у цій частині підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст.245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , доданих до матеріалів справи, вбачається, що 02.02.2024 року о 19:30 год. за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 між нею та її чоловіком ОСОБА_1 виник конфлікт, під час якого останній висловлювався на її адресу образливими та нецензурними словами, який відбувся у присутності їхніх малолітніх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що доказова база, яка долучена до вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення, ґрунтується лише на письмових поясненнях ОСОБА_2 про загальні обставини вчинення домашнього насильства.

Водночас, крім письмових пояснень ОСОБА_2 , інших доказів фактичних обставин адміністративного правопорушення, в матеріалах справи не міститься.

Свідків подій та обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено.

Будь-яких інших доказів про факт вчиненого правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Отже, із зібраних матеріалів справи, які передано на розгляд до суду, встановлено, що такі матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів провини ОСОБА_1 та здійснення ним впливу на психічний чи фізичний стан здоров`я малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та що від цих дій була завдана чи могла бути завдана шкода їхньому фізичному чи психічному здоров`ю.

Протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 не можуть бути визнані належними доказами у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини викладені у них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

За таких умов, суд вважає, що використання як джерела доказу протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 для встановлення його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2 КУпАП є недостатнім.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції згідно якої суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартами доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 серії серії ВАВ № 986793 та серії ВАВ № 986363 від 02.02.2024 року не можуть бути визнані належними доказами у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини, викладені у них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.62 конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід тлумачити на її користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своїх малолітніх дітей : сина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 , а відтак у його діях суд не вбачає складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

З матеріалів справи та з довідок Відділення поліції № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області вбачається, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, доведеною повністю.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність не встановлено.

При цьому, згідно ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам. Встановлення в законі такого заходу впливу, як усне зауваження, дає змогу говорити про невідворотність реагування на кожне правопорушення, зокрема й малозначне.

Враховуючи характер правопорушення, особу ОСОБА_1 , особливості й обставини вчинення, а також з урахуванням відсутності шкоди внаслідок вчинених правопорушень, вважаю за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.173-2 КУпАП, обмежитись усним зауваженням, роз`яснивши протиправний характер його поведінки й неприпустимість у майбутньому допускати вчинення подібних правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

В свою чергу, суд враховує, що відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст.24, ч.2 ст.284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, а відтак суд не вбачає підстав для стягнення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.23, 24, ч.2 ст.173-2, ст.ст.221, 247, 276, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП (дати подій 02.02.2024 та 06.03.2024), та на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в справі про адміністративні правопорушення (дати подій 02.02.2024 та 06.03.2024) закрити.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП (дати подій - 02.02.2024) закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2024 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.