ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1704/24Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В.
Провадження № 33/817/862/24 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю адвоката Пацули В.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Пацули В.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто судовий збір.

Згідно з постановою суду, 03.08.2024 року о 11 год. 36 хв. ОСОБА_1 в с.Ладичин по вул. Будного керував транспортним засобом Chevrolet Niva д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки водій відмовився, їхати в лікарню на встановлення степені сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Пацула В.О. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2024 року, а провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП та просить призначити у справі комп`ютерно-технічну експертизу.

Апелянт посилається на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення ААД №162414 неможливо встановити дату 03.07.2024 чи 03.08.2024 та час вчинення правопорушення, оскільки в ньому є виправлення.

Вказує, що відео з бодікамери NC250798 та направлення до протоколу додані пізніше і не мають відношення до вказаних в протоколі подій.

Зазначає, що в зв`язку з порушеннями, постановою Теребовлянського районного суду від 25.09.2024 року матеріали адміністративної справи були направлені у ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, для належного оформлення.

Вважає, що рапорт інспектора поліції Цимбала Р.В., який долучений до адміністративної справи, яка повернулася після дооформлення матеріалів, в якому останній вказав, що правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 мало місце 03.08., а в протоколі помилково зазначив дату 03.07., не відповідають дійсності. Вказує, що останній не уточнив часу вчинення правопорушення, а щодо дати на відеозаписі з автомобільного відеореєстратора пояснив, що така збивається.

Посилається на те, що ОСОБА_1 вказував, що події відображені на відеозаписах, долучених до матеріалів справи, не відбувалися 03.08.2024, а відбувалися, як зазначено в протоколі, 03.07.2024, а зупинили і зафіксували його рух без пристебнутого ременя безпеки 03.08.2024, тому виправили дату в протоколі.

Посилаючись на Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, зазначає, що не допускаються в протоколі виправлення, внесення додаткових записів після його складення та підписання, вважає протокол неналежним доказом як і відеозаписи, які не відповідають фактичній даті та часу, коли були зроблені, не зазначені технічні характеристики пристрою, на які були здійснені та без накладення електронного цифрового підпису, тому вважає не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Пацулу В.О., який підтримав подане клопотання та апеляційну скаргу, просить задовольнити, приходжу до висновку, що у поданому клопотанні слід відмовити, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення

серії ААД №162014 від 03.08.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 в с.Ладичин по вул. Будного керував транспортним засобом Chevrolet Niva д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки водій відмовився, їхати в лікарню на встановлення степені сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

З електронного рапорта чергового ВП №3 (м.Теребовля) убачається, що згідно з повідомленням 03.08.2024 о 11:38 під час патрулювання села Ладичин Микулинецької ТГ було виявлено транспортний засіб Шевроле НИВА номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя села Ладичин, вулиця Будного, 37А, який під час руху не користувався ременем пасивної безпеки.

Вказано, що під час розмови з водієм у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, на місці зупинки транспортного засобу водій пройти тест на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

З відеозапису камер поліцейських убачається, що під час патрулювання 03.08.2024 року о 11 год. 36 хв. в с.Ладичин по вул. Будного, поліцейськими виявлено транспортний засіб Chevrolet Niva д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ..

Як стверджує відеозапис, одразу після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що він в порушення п. 2.3. (В) ПДР України не користувався ременем пасивної безпеки, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП з накладенням штрафу.

Відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 , в зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі. Останній, на неодноразові запитання чи буде проходити такий огляд, надав відповідь, що він такий огляд проходити не буде.

У матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , відповідно до якого за результатом огляду у водія працівниками поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук та наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.08.2024 року.

Відповідно до пункту п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав, тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Твердження апелянта про неналежність протоколу про адміністративне правопорушення як доказу у справі у зв`язку з розбіжністю дати та часу вчинення правопорушення, то такі розбіжності усунуто судом постановою Теребовлянського районного суду від 25.09.2024 року, якою матеріали адміністративної справи були направлені у ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, для належного оформлення.

Так, на виконання вказаної постанови суду, інспектор поліції Цимбала Р.В. у рапорті від 30.09.2024 року вказав, що під час складання протоколу ним була допущена механічна помилка та помилково зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення 03.07.2024 року, проте подія відбулася 03.08.2024 року.

Те, що правопорушення мало місце 03.08.2024 року підтверджують відеозаписи боді камер поліцейських, відповідно до яких водій ОСОБА_1 03.08.2024 о 11:36 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, оскільки керував транспортним засобом марки Chevrolet Niva д.н.з. НОМЕР_1 та був непристебнутий ременем безпеки. Вказане порушення ПДР було підставою для зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Під час спілкування у водія ОСОБА_1 поліцейськими було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, про що останньому повідомлено та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер" чи в медичному закладі, проте ОСОБА_1 відмовився. При цьому на запитання поліцейського щодо вживання алкоголю ОСОБА_1 вказав, що практично нічого не вживав, підтвердив, що трохи випив.

Працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки як проходження огляду і встановлення стану алкогольного сп`яніння, так і відмови від проходження огляду, зазначено і те, що наслідком відмови є складення протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо розбіжності в даті відеозапису з автомобільного відеореєстратора (зазначено 25.01.2018), то такі свідчать лише про збій часової фіксації у технічних приладах, про що вказав інспектор ОСОБА_2 у рапорті, зокрема, після того, як вимкнути двигун у службовому автомобілі, потрібно налаштовувати час та дату.

За таких обставин, розбіжність у датах, зафіксованих у відеозаписах та у протоколі, не є суттєвим, оскільки такі розбіжності усунуті в ході розгляду справи, не спростовують встановлених судом обставин щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення 03.08.2024 та не вказують на недопустимість доказів.

Щодо посилання апелянта на виправлення дати та часу у протоколі, то такі, як зазначив суд, є порушенням Інструкції, разом з тим, вмінена ОСОБА_1 фабула правопорушення і викладена у протоколі про адміністративне правопорушення не змінена, відображає всі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з якою захисник ознайомився, як і з матеріалами справи та мав можливість здійснювати захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тому істотного порушення прав особи не відбулося.

Необґрунтованими є твердження апелянта, що відео з бодікамери NC250798 та направлення до протоколу додані пізніше і не мають відношення до вказаних в протоколі подій, оскільки такі надійшли з матеріалами справи первинно, що підтверджує опис матеріалів справи та в ході розгляду справи їм надана відповідна правова оцінка.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що відеозаписи камер поліцейських не можуть бути належними доказами без зазначення їх реквізитів, оскільки будь-яких вказівок про зазначення технічних характеристик відеозаписів протоколом не передбачено.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що відсутність електронного цифрового підпису на файлах відеофіксації огляду на стан алкогольного сп`яніння тягне за собою недопустимість цього доказу, оскільки відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ /відеозапис/ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали, відрізняються один від одного тільки часом та датою їх створення.

Записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом /відображенням/ електронного документу, який не потребує додаткового завірення електронним підписом, з огляду на це поліцейські діяли відповідно до Наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису» та будь-яких порушень не допустили.

Крім цього, у даній справі працівники поліції здійснювали відеозапис відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису та електронного цифрового підпису не потребує.

Враховуючи наведене, відсутні підстави, передбачені ст. 273 КУпАП для призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи відеозаписів.

Права та обов`язки ОСОБА_1 поліцейський роз`яснив, що стверджує відеозапис з камер поліцейських.

Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Твердження про неналежність доказів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки, іншими документами.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції статті правопорушення, тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання адвоката Пацули В.О. про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи - відмовити.

Апеляційну скаргу адвоката Пацули В.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя