Номер провадження: 33/813/75/24
Номер справи місцевого суду: 523/8124/23
Головуючий у першій інстанції Ружицький В.В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого: судді Копіци О.В., секретаря судового засідання Стоянової Л.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Рижих Д.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Рижих Д.О. на постанову Суворовського райсуду м. Одеси від 22.05.2023, стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, працюючого по найму, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Відповідно до вказаної постанови, 22.04.2023 об 11 год. 10 хв. в м. Одеса, по вул. Давида Ойстраха 23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Самокат 300 ВТ CRDSER» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння рук, зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов у встановленому законодавством порядку на місці, за допомогою Alcotest drager 7510, з результатом 0,52 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9 ПДР.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Рижих Д.О. не погодився із оскаржуваною постановою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:

- суд 1-ої інстанції не повідомив належним чином ОСОБА_1 про судове засідання, що призвело до порушення його прав;

- матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення;

- ОСОБА_1 , відмовляється давати показання, а ст. 7 КПК України закріплено принцип безпосередності дослідження доказів, суд не може приймати до уваги будь-які відомості, вказані ОСОБА_1 на відеозаписі. Таким чином, з огляду на відсутність доказів керування ним транспортним засобом його вина є об`єктивно недоведеною;

- матеріали справи не містять доказів того, що самокат на якому нібито рухався ОСОБА_1 є транспортним засобом в розумінні ЗУ «Про автомобільний транспорт» та ПДР. Системний аналіз положень ЗУ «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» та розділу 1 ПДР дозволяє дійти висновку, що для віднесення самоката до категорії транспортних засобів, такий самокат повинен бути обладнаним електродвигуном, який приводить його у рух. В протилежному випадку, самокат вважатиметься немеханічним т/з, який приводиться в рух за допомогою мускульної системи людини. Таким чином, озвучена поліцейським причина зупинки відсутність шолому, є незаконною, оскільки чинні ПДР не закріплюють обов`язку водіям самокатів рухатися у шоломі та всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати.

- поліцейський всупереч вимогам законодавства не переконався чи згоден ОСОБА_1 з результатами огляду за допомогою приладу «Драгер» та не роз`яснив право пройти огляду в медичному закладі;

- окрім того, всупереч приписів стандарту «Пристрої неодноразового використання для контролю видихуваного повітря. Вимоги та методи випробувань» поліцейський надав ОСОБА_1 прилад Драгер із уже відкритим та приєднаним мундштуком.

З огляду на викладені обставини, захисник Рижих Д.О. просить скасувати постанову Суворовського райсуду м. Одеси від 22.05.2023 та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Рижих Д.О., дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді зазначеної справи у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №428152 від 22.04.2023 (а.с. 2);

- чек-тестом алкотестера (а.с.3);

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4);

- матеріалами відеофіксації адміністративного правопорушення.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно того, що ОСОБА_1 всупереч приписів ст. 277-2 КУпАП не був повідомлений судом про дату та час судового засідання, натомість на переконання апеляційного суду зазначена обставина не свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення. Окрім того, апеляційним судом було поновлено право ОСОБА_1 на доступ до суду, шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження та виклику у судове засідання для надання пояснень.

Водночас, апеляційний суд критично оцінює посилання захисника відносно того, матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, оскільки з матеріалів справи, а саме з матеріалів відеофіксації, вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зокрема самокатом.

Що стосується посилання захисника відносно того, що ОСОБА_1 , відмовляється давати показання, а суд не може приймати до уваги будь-які відомості, вказані ОСОБА_1 на відеозаписі, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд зауважує, що у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердив факт того, що він напередодні проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вживав алкоголь.

З матеріалів справи також вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, як за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно того, що всупереч приписів стандарту «Пристрої неодноразового використання для контролю видихуваного повітря. Вимоги та методи випробувань» поліцейський надав ОСОБА_1 прилад Драгер із уже відкритим та приєднаним мундштуком, однак зауважує, що з матеріалів відеофіксації вбачається, що поліцейський дістав мундштук з герметичного пакета.

Водночас, з огляду на те, що ОСОБА_1 визнав факт вживання алкогольних напоїв напередодні керування самокатом, апеляційний суд приходить до висновку, що таке порушення не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відносно того, що матеріали справи не містять доказів того, що самокат на якому нібито рухався ОСОБА_1 є транспортним засобом в розумінні ЗУ «Про автомобільний транспорт» та ПДР, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно пункту 1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

У постанові Верховного Суду у справі № 127/5920/22 від 15.03.2023 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Окрім того, відповідно до Закону України № 2956-IX «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів

Отже, у відповідності до діючого законодавства самокат, яким керував ОСОБА_1 а саме «Самокат 300 ВТ CRDSER» відносить до транспортних засобів.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Рижих Д.О., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2023, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца