Справа № 720/102/24
Провадження № 3/720/102/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ст. 187 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 187 ч. 2 КУпАП у зв`язку із тим, що 21 листопада 2023 року о 00 годині 00 хвилин був відсутній по місцю свого проживання, чим порушив правила адміністративного нагляду встановлені відносно нього ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 30 червня 2023 року.

В суді ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 21 листопада 2023 року о 00 годині 00 хвилин був у себе вдома, однак його будинок знаходиться позаду будинку його батьків, а працівники поліції не заходили до нього у двір, а просто декілька разів подали звуковий сигнал автомобілем і після цього одразу поїхали. Оскільки, встановлені правила адміністративного нагляду не порушив, просив провадження у справі закрити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 187 КУпАП відповідальність особи настає за порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення ОСОБА_1 правил адміністративного нагляду обґрунтовано протоколом про адміністративне правопорушення та його поясненнями.

Однак, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 2 КУпАП не можна вважати достатнім та допустимим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Судом з`ясовано, що протокол про адміністративне правопорушення складено без участі свідків, які б могли підтвердити факт адміністративного правопорушення, що на думку суду не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення.

Крім цього, наявними у справі доказами не спростовуються твердження ОСОБА_1 про те, що на момент перевірки він знаходився вдома.

За вказаних обставин, прихожу до висновку про недоведеність умислу ОСОБА_1 на порушення встановлених щодо нього правил адміністративного нагляду, у зв`язку із чим, провадження у справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 187 ч. 2, 247 п.1 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 187 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.