Номер провадження 33/816/267/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 січня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/15735/23 за апеляційною скаргою представника потерпілої БОРОХА В. М. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.10.2023, якою провадження в справі за ст. 124 КУпАП відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення,

установив:

У поданій апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_2 адвокат БОРОХ В. М. просить скасувати постанову судді та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним за ст. 124 КУпАП, оскільки в діях останнього є склад правопорушення і матеріали справи підтверджують його провину. Крім того, представник просить поновити строк для подання апеляційної скарги, так як копію судового рішення потерпіла отримала лише 30.10.2023.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.10.2023 провадження в справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 04.10.2023 о 13:00 в м. Суми вул. Металургів, поблизу буд. 13, керуючи автомобілем Dacia Logan, д. н. з. НОМЕР_1 , не був уважним, не надав перевагу у русі та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка переходила проїзджу частину нерегульованим пішохідним переходом, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3.б, 18.1 ПДР.

Будучи відповідно вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, потерпіла ОСОБА_2 , її представник Борох В. М., а також ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, при цьому від представника потерпілої Бороха В. М. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності цих осіб, що не протирічить вимогам КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Потерпіла ОСОБА_2 була присутня 26.10.2023 під час прийняття суддею рішення, при цьому відомості про отримання копії постанови відсутні, копію постанови судді отримала тільки 30.10.2023, а з апеляційною скаргою її представник звернувся 08.11.2023.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (рішення ЄСПЛ від 26.07.2005 у справі «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland), заява № 39199/98, п. 62). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain», §45). При цьому правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови суду з дня її винесення, передбачене ст. 294 КУпАП, покликано надати потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції.

Не маючи повного тексту судового рішення, ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 були позбавлені можливості своєчасно його оскаржити у суді апеляційної інстанції, тому з метою забезпечення доступу до правосуддя апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді, оскільки він пропущений представником потерпілої з поважних (об`єктивних) причин.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 264469 від 12.10.2023, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, через відсутність достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини останнього, а також не доведення факту пошкодження будь-якого майна.

Однак зазначені висновки судді суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що водій ОСОБА_3 04.10.2023 о 13:00 в м. Суми поблизу буд. 13 по вул. Металургів, керуючи автомобілем Dacia Logan, д. н. з. НОМЕР_1 , не був уважним, не надав перевагу в русі та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка переходила проїзджу частину нерегульованим пішохідним переходом, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п. 2.3.б, 18.1 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- показаннями в суді першої інстанції ОСОБА_3 , згідно яких він зазначив, що ДТП дійсно мало місце, проте своєї вини не визнав, зазначивши, що потерпіла раптово вибігла на проїзджу частину і він задів її лише боковим дзеркалом;

- показаннями в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_2 , згідно яких вона в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження у виді великої кількості синців, її майно, зокрема одяг пошкоджене не було;

- протоколом огляду місця ДТП від 04.10.2023, складеного за участі двох понятих, яким зафіксовано наїзд на пішохода в м. Суми по вул. Металургів та зовнішнє пошкодження автомобіля у виді вм`ятини металу переднього правого крила та злом кріплення правого зовнішнього дзеркала заднього виду;

- фотографіями, на яких зафіксовані пошкодження автомобіля Dacia Logan, д. н. з. НОМЕР_1 , отримані внаслідок ДТП;

- схемою місця ДТП, яка сталася 04.10.2023 по вул. Металургів в м. Суми зафіксовано дорожню обстановку, відповідні заміри (розташування т/з, ширина проїзної частини тощо).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП, настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження т/з, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі мається посилання на порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 2.3.б, 18.1 ПДР, згідно яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом т/з і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а також водій т/з, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Аналіз наведених вище доказів та фактичні обставини справи дозволяють зробити висновок, що ОСОБА_3 , керуючи т/з Dacia Logan, д. н. з. НОМЕР_1 при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, повинен був зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, не виходячи за межі зазначених у протоколі обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.3.б, 18.1 ПДР, тому вважає за необхідне скасувати постанову судді суду першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням норми матеріального права та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні цього правопорушення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При накладенні стягнення на ОСОБА_5 суд апеляційної інстанції відповідно ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та, виходячи з наявності альтернативних стягнень у санкції ст. 124 КУпАП, приходить до висновку, що для виховання ОСОБА_3 і запобіганню вчинення ним нових правопорушень на нього має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити представнику потерпілої БОРОХУ В. М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.10.2023.

Апеляційну скаргу представника потерпілої БОРОХА В. М. задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.10.2023 відносно ОСОБА_1 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням суддею суду першої інстанції норми матеріального права та ухвалити нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;

- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов