КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/3994/24 Суддя І інстанції - Новик В.П.
Провадження № 33/824/3185/2024 Суддя суду апел. інст.- Глиняний В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Глиняний В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ярошенка Д.В. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 29.01.2024 року о 00 год.30 хв. в м. Києві на перехресті вулиць Єфремова та проспекту Паладіна в порушення вимог п.2.9 а) Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за згодою водія у КНП «Киівська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», за результатами якого ОСОБА_1 станом на 00 год.56 хв. 29.01.2024 року перебував у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди (марихуана) та стимулятори (амфітамін)).

Не погоджуючись із постановою судді адвокат Дорошенко Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованістьпостанови судді просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суддею постановлено рішення без врахування того, що ОСОБА_1 перебував у тверезому стані і у працівників поліції не було підстав для проведення його огляду на стан сп`яніння, оскільки у його поведінці були відсутні ознаки, передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015)., та відповідно, підстав для направлення його на медогляд. Апелянт вказує, що сам огляд ОСОБА_1 на виявлення стану сп`яніння був проведений з порушенням порядку направлення водія для проходження такого огляду, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 в медичну установу, що не відповідає вимогам вище зазначеної Інструкції. При цьому адвокат ставить під сумнів сам висновок лікаря-нарколога за наслідками обстеження ОСОБА_1 , оскільки висновок не містить кількісного вмісту наркотичного засобу та його виду, та зазначає, що діагноз водію було поставлено 30.01.2024 року о 01год 18хв, тоді як сам лікар повідомив, що аналіз лабораторних досліджень сечі буде готовий не раніше 03.02.2024 року. На переконання апелянта про те, що ОСОБА_1 був тверезий свідчить і та обставина, що працівники поліції після обстеження у медичній установі не відсторонили його від керування транспортним засобом.

Зробивши доповідь за матеріалами апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката Ярошенка Д.В. та водія ОСОБА_1 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 4 Розділу І Інструкції визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положення п.12. Розділу ІІ Інструкції визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

За змістом п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. а) ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані наркотичного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД№ 859221 від 09 лютого 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 29 січня 2024 року о 00 год 30 хв в м. Києві на перехресті вулиці Єфремова та проспекту Палладіна керував автомобілем «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога №000494, огляд проводився у встановленому законом порядку в закладі медичної установи.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 03.02.2024 року № 000494, згідно якого ОСОБА_1 під час огляду лікарем-наркологом о 00год 56хв 29.01.2024 року перебував у стані наркотичного (стимулятори (каннабіноїди (марихуна) та стимулятори (амфетамін) сп`янінні, та даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність письмових доказів у даному провадженні приходжу до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у керуванні автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, є порушенням п. 2.9. а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом з дотриманням загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, в межах санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння на час його зупинки поліцейськими, та відповідно, про безпідставність направлення та проведення його огляду на встановлення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я, про недійсність висновку лікаря-нарколога КМКЛ «Соціотерапія» № 000494 від 03.02.2024 року слід зазначити, що вони подавались адвокатом на розгляд судді місцевого суду у вигляді заперечень на протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , перевірялись суддею під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та цілком обґрунтовано були відхилені. При цьому суддя місцевого суду свої висновки мотивував з посиланням як на матеріали долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, так і на підзаконні акти, зокрема на Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735. З такими висновками судді слід погодитись, оскільки ознаки наркотичного сп`яніння наявні у водія ОСОБА_1 на час зупинки працівниками поліції зазначались ними у рапорті, повідомлялись ОСОБА_1 , що вбачається із відеозапису камер працівників поліції (зокрема, розширені зіниці які не реагують на світло), зазначались і лікарем-наркологом в акті медичного огляду ОСОБА_1 на встановлення стану сп`яніння. Надано суддею місцевого суду і відповідь на доводи адвоката щодо безпідставності проведення медичного огляду ОСОБА_1 та незаконність його висновків, оскільки в самому акті медичного огляду № 000494 від 03.02.2024 зазначено номер направлення та прізвище працівника поліції, який подав таке направлення до закладу охорони здоров`я - ОПП 015043 (0198251), ІПП в. 2 р.1 Б.3 п.1 з рядовий ОСОБА_2 , що і було підставами для проведення медичного огляду.

Відхиливши доводи адвоката про недійсність висновку КМКЛ «Соціотерапія» №00494 від 03.02.2024 суддя зазначив у постанові, що згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції висновок лікарем видається на підставі акта медичного огляду та в ньому зазначається лише чи перебуває особа в стані сп`яніння чи ознак сп`яніння не виявлено, що відповідає обставинам огляду ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відсторонявся працівниками поліції від керування автомобілем після огляду у лікаря, та останні дозволили йому поїхати з місця зупинки є надуманими, оскільки з відеозапису з камер поліцейських, останні, доставивши водія до перехрестя вул.. Єфремова та проспекту Палладіна, рекомендували йому обачно дістатися домівки ( ОСОБА_1 проживає на АДРЕСА_2 ), щоб не бути затриманим за порушення комендантської години. При цьому, даних про те, що йому дозволили керування транспортним засобом відеозапис не містять, як і інші матеріали справи.

Таким чином, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Ярошенка Д.В. залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Глиняний