Провадження № 33/4808/48/24
Категорія ст.173-2 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю потерпілої ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Саюк Н.В. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн., а також постановлено стягнути судовий збір, -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 10.08.2023 року близько 21 год. 35 хв. за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_1 в присутності дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме: шарпав за руки, кидав побутовими речами, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.10.2023 року представник потерпілої ОСОБА_1 адвокат Саюк Н.В. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що наявні у справі докази не підтверджують вини ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства щодо дружини ОСОБА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_1 на емоціях викликала працівників поліції. На місці події при з`ясуванні обставин події, працівники поліції перекрутили її слова і без її відома і згоди використали відеозаписи з місця події, як доказ на притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Вказує, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було дрібне непорозуміння і потерпіла не погоджується із постановою суду та вважає її незаконною.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП не може бути єдиним доказом вини останнього, данні викладені в ньому не відповідають фактичним обставинам події. Розгляд справи відбувся поверхнево та без з`ясування обставин справи.

Апелянт наголошує на тому, що дійсним є відсутність взаєморозуміння між подружжям, яке не носить характеру домашнього насильства.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 військовослужбовець і приїхав у коротку відпустку, перебував у важкому психологічному стані, через що виникла суперечка між подружжям.

Сторона захисту наголошує, що потерпіла не давала згоди на відео фіксацію події та її використання в суді як доказ вини щодо її чоловіка.

Зазначає, що про існування постанови суду вона дізналась тільки 16.12.2023 року, що послужило причиною клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. наголошує, що потерпілу не викликалось у суд для надання пояснень, а тому була позбавлена надати заперечення щодо притягнення до відповідальності її чоловіка.

В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_1 повністю підтримала вимоги апеляційної скарги та просила скасувати постанову суду і закрити провадження по справі. Вважала, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки в дійсності конфлікт не виходив за межи звичайного сімейного непорозуміння, яке в подальшому було ними самостійно врегульовано. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 військовослужбовець і приїхав у коротку відпустку, перебував у важкому психологічному стані. Не заперечувала, що вона дійсно намагалась вийти на балкон покурити, внаслідок чого виникла суперечка. Стверджувала, що вона не бажала притягнення чоловіка до адміністративної відповідальності, а сподівалась на те, що працівники поліції зможуть допомогти їм нормалізувати відносини та обмежаться профілактичними заходами.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та доводи представника потерпілої в судовому засіданні апеляційної інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне постанову судді скасувати з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до змісту постанови суду, суд розглянув справу за відсутності правопорушника у першому призначеному до розгляду судовому засіданні та за відсутності даних про отримання ОСОБА_2 повідомлення суду про день та час розгляду справи в суді, тим самим позбавивши останнього права на надання пояснень та доказів, права на отримання правової допомоги в суді, що є неприпустимим та з порушенням законодавства.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 звинувачується в тому, що 10.08.2023 року близько 21 год. 35 хв. за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_1 в присутності дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме: шарпав за руки, кидав побутовими речами, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В протоколі зазначено потерпілу ОСОБА_1 та вказано, що пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, по суті правопорушення надано на окремому аркуші, заяв та клопотання не надходили. ОСОБА_2 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді.

Зі змістом протоколу ОСОБА_2 було ознайомлено та вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.

Протокол підписаний особою органу поліції, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 .

Разом з тим, формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не містить всіх необхідних ознак, які повинні бути вказані в обвинуваченні.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність за домашнє насильство настає за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти таких стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_1 в присутності дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме: шарпав за руки, кидав побутовими речами, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що застосував психологічне та фізичне насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_1 , яке полягало в тому, що він штовхав та шарпав потерпілу за руки, кидав побутовими речами.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дані про наслідки, які були спричиненні чи могли бути спричиненні, що є обов`язковою складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які наслідки настали чи могли настати здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 внаслідок психологічного насильства та фізичного насильства з боку ОСОБА_2 , оскільки зі змісту диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вбачається, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок довести наявність ознак психологічного насильства в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та можливість заподіяння або заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, зі змісту диспозиції ч.1 ст.173 -2 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає за психологічне насильство, яке здійснюється навмисно, з метою заподіяти шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_2 навмисно вчинив дії, які були спрямовані на заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 .

Окрім того, зі змісту доводів представника потерпілої, ОСОБА_1 заперечує щодо вчинення відносно неї будь якого виду насильства з боку ОСОБА_2 та вказує на те, що між нею та чоловіком виникло непорозуміння, сварка, а працівники поліції, які прибули за її викликом та не розібравшись щодо фактичних обставин події, перекрутили її слова та незаконно склали протокол про адміністративне правопорушення щодо її чоловіка ОСОБА_2 . Просить постанову суду скасувати як незаконну.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, грубо порушуючи права учасників судового розгляду, ухвалив рішення за відсутності сторін, обґрунтувавши доведеність вини ОСОБА_2 посиланням на докази, які не можуть бути визнані допустимими.

Зокрема, суд першої інстанції, в порушення принципу безпосередності дослідження доказів, послався на письмові пояснення потерпілої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , незважаючи на те, що не приймав належних заходів щодо допиту вищевказаних учасників судового розгляду в судовому засіданні .

Так, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с.2), ОСОБА_2 10.08.2023 року вчинив психологічний та фізичний тиск, оскільки забороняв потерпілій курити на балконі в присутності двох дітей, при цьому шарпнув її за руку.

У відповідності до письмових пояснень ОСОБА_2 (а.с.3) його дружина ОСОБА_1 була в алкогольному сп`янінні і вирішила вийти на балкон та закурити в присутності дітей, через що виникла сварка з дружиною.

Так, зі змісту показань потерпілої ОСОБА_1 вбачається, що вона є дружиною ОСОБА_2 , перебуває з ним у шлюбі та вказує, що ОСОБА_2 не вчиняв жодних протиправних дій щодо неї.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на матеріали відеозапису, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ними зафіксовані обставини, які стосуються складання матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд сукупність досліджених судом доказів не доводить винуватість ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства і в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують застосування до потерпілої ОСОБА_1 психологічного чи фізичного насильства.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів свідчить, що дії ОСОБА_2 не виходили за межі звичайних конфліктних відносин між подружжям, не містять відповідних ознак домашнього насильства та не вказують на їх навмисний характер та наявність наміру спрямованого на заподіяння шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої, не свідчать про порушення прав і свобод потерпілої з використанням значної переваги в силі, яка дозволяє досягти бажаного результату.

Під час апеляційного розгляду справи потерпіла заперечила про вчинення ОСОБА_2 будь якого насильства щодо неї та пояснила, що між нею та чоловіком на ґрунті непорозуміння виникла сварка під час якої її чоловік жодних протиправних дій щодо неї не вчиняв.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які підтверджують обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду та прийняти нову, якою закрити провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Саюк Н.В. задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв