ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/6463/23 Головуючий 1 інстанції Бобко Т.В.
Провадження № 33/818/128/24 Суддя суду апеляційної інстанції Курило О.М.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без участі його захисника Вітра Г.Р., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Харкова від 13.10.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 13.10.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

З постанови Київського районного суду м.Харкова від 13.10.2023 року вбачається, що 21 липня 2023 року о 09 годині 50 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем SUBARU IMPREZA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Валентинівській, в районі будинку 15-А в місті Харкові, при виїзді з прилеглої території не надав дорогу автомобілю ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по вулиці Валентинівській, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.10.2 ПДР України, а саме: «виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає».

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди зазначеним транспортним засобам спричинені механічні пошкодження.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Вітер Г.Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м.Харкова від 13.10.2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що не згодний з постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Апелянт звертає увагу, що його підзахисний 21.07.2023 р. о 09 год. 50 хв. взагалі не керував транспортним засобом, тобто не виконував функції водія та не був учасником дорожнього руху, а тільки знаходився в автомобілі як пасажир, тобто користувався ним.

Зазначає, що до теперішнього часу немає жодного доказу, яким підтверджено керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом. Крім того, вказує, що додані відеозаписи не відображають відомостей про те, що саме ОСОБА_1 був за кермом транспортного засобу.

На доповнення своєї апеляційної скарги зазначає, що вказане було проігнороване судом першої інстанції при винесенні постанови.

Разом з апеляційною скаргою захисник заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Зазначає, що 25.09.2023 р. ОСОБА_1 уклав з ним договір про надання правничої допомоги №В-100/23. Пояснює, що 05.10.2023 р. ним як захисником у системі «Електронний суд» було сформовано електронний ордер серії АІ №1472442. Після цього 13.10.2023 р. Київським районним судом м.Харкова було винесено постанову за його участі, а повний текст він отримав 18.10.2023 р. Посилається на Рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022 р., в яких зазначено наступне: «Виважено підходити до питань, пов`язаних із поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Саме тому апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Вітер Г.Р. про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином шляхом направлення повідомлень про виклик до суду, які були ними отримані, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлення, проте у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч.4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється протягом 20 днів з дня надходження справи до суду.

Згідно з ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні не є перешкодою для розгляду справи.

Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що дана справа надто тривалий час перебуває у провадженні Харківського апеляційного суду та те, що судове засідання відкладалося декілька разів, а також вимоги ст.ст.268, 294 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності правопорушника та його захисника.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, що постанову Київського районного суду м.Харкова від 13.10.2023 рокупотрібно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні п.10.2 Правил дорожнього руху.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №517714 від 21 липня 2023 року. Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги:

- письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він визнає себе винним та зазначає, що не побачив автомобіль;

- схему місця ДТП, яка підписана учасниками дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі ОСОБА_1 ;

- пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який був допитаний в якості свідка та пояснив, що 21 липня 2023 року в ранковий час він керував автомобілем ВАЗ 21063 по вул.Валентинівській в місті Харкові, рухаючись в сторону вулиці Академіка Павлова, він побачив, що з прилеглої території починає виїжджати автомобіль Субару, при цьому не надавши перевагу автомобілю Тойота, який рухався попереду, тому ОСОБА_2 звернув на нього увагу. Після цього, водій автомобіля Субару різко почав рух, не надавши дорогу, та скоїв зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 , удар прийшовся в правий бік автомобіля. Після зіткнення водій Субару зупинився, але коли вони з ОСОБА_3 , який був разом з ним в автомобілі, почали підходити до нього, він почав покидати місце ДТП, при цьому вони не дійшли до нього приблизно 10 метрів. Водій автомобіля Тойота погнався за автомобілем Субару та зупинив його приблизно на відстані до 500 метрів, буквально за 10-15 секунд до них під`їхав ОСОБА_2 на іншому автомобілі, водій якого запропонував допомогу. Водій автомобіля Субару на ім`я ОСОБА_4 вийшов з автомобіля з водійського місця, він знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, не заперечував, що був за кермом, пропонував гроші, при цьому ОСОБА_2 зазначив, що підходив до автомобіля Субару та заглядав через вікно та відкриті двері в салон, інших осіб в автомобілі не було. ОСОБА_2 також наполягає, що за та кермом автомобіля Субару в момент зіткнення та після зупинки автомобіля знаходилась одна особа, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він звернув увагу на цей автомобіль, вікна якого не були затоновані та було добре видно водія;

- пояснення ОСОБА_3 , який також був допитаний в якості свідка та пояснив, що 21 липня 2023 року близько 9 години разом з ОСОБА_2 , який знаходився за кермом, рухались на автомобілі ВАЗ 2106 по вулиці Валентинівській в сторону станції метро «Студентська» в місті Харкові, в цей час з прилеглої території виїхав автомобіль сірого кольору, який не надав їм дорогу та ударив автомобіль в правий бік, від чого вони змінили траєкторію руху та виїхали на зустрічну смугу. Після цього сірий автомобіль зупинився та потім поїхав в той момент, коли вони не дійшли до нього приблизно 20 метрів. ОСОБА_2 сів в інший автомобіль та поїхав доганяти винуватця ДТП, при цьому за ним також поїхав автомобіль Тойота. Приблизно через 300 метрів вони його догнали та змусили зупинитись, в цей час ОСОБА_3 залишався біля автомобіля ВАЗ на місці ДТП. Через деякий час ОСОБА_2 повернувся на місце ДТП разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_4 , останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння та не заперечував, що був за кермом автомобіля, який скоїв ДТП, через деякий час приїхали працівники поліції та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами п.1.3 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306,учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 10.2 ПДР України передбачено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Крім того, п.2.3б ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким чином, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та відібранні первинних пояснень у всіх учасників ДТП, у т.ч. водія транспортного засобу SUBARU IMPREZA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 погодився з пред`явленою йому претензією у порушенні ПДР України у зв`язку з цим в протоколі про адміністративне правопорушеннязазначив, що провину визнає та вказав, що це сталося, бо він не побачив інші автомобілі.

Крім того, постановою Київського районного суду м.Харкова від 10.08.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

З постанови Київського районного суду м.Харкова від 10.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 21.07.2023 року о 09-50 годині по вул.Валентинівська, 15А у м.Харкові керував транспортним засобом Subaru, державний номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST, 7510 ARMF 0256, результат 2.99 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме: «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння».

Справа №953/6780/24 перебуває в провадженні Харківського апеляційного суду та 10.01.2024 р. апеляційну скаргу захисника Нестеренка Р.М. було залишено без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Харкова від 10.08.2023 року без змін.

Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського в порядку підготовки до апеляційного розгляду, встановлено, що інший учасник дорожньо-транспортної пригоди підтвердив, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Крім того, інший учасник ДТП зазначив, що ОСОБА_1 після скоєння ДТП не зупинився та покинув місце події, але був зупинений ним та свідками.

Незрозумілим є також те, що ОСОБА_1 не звернув увагу працівників патрульної поліції на те, що він знаходився в автомобілі як пасажир та в свою чергу не вказав хто насправді керував транспортним засобом.

З огляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований самим водієм, то ОСОБА_1 , як водій, повинен був дотримуватися ПДР України.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, а тому, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП.

Всі інші доводи правопорушника та його захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України та правильно притягнуто за ст.124 КУпАП до відповідальності і посилання його захисника на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника правопорушника ОСОБА_1 про поновлення йому процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Київського районного суду м.Харкова від 13.10.2023 рокупо справі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило