Справа 682/2734/24
Провадження № 3/682/1122/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року

Суддя Славутського міськрайонного суду

Хмельницької області Мотонок Т.Я.,

за участі захисника особи, яка

притягається до адміністративної

відповідальності Андрієвського О.А.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , дані про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

29.10.2024 року о 02:35 год. в м. Славута по вул. Привокзальна, водій гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Scania R420, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці події за допомогою приладу Драгер 6820, результат огляду становить 0,29 ‰. Вказаними діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи було призначено на 10.12.2024 о 10 год. 00 хв., про що належним чином ОСОБА_1 , який в призначений час до суду не прибув.

Його захисник, адвокат Андрієвський О.А., в судовому засіданні заперечував факт вчинення його підзахисним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вказував на допустиму похибку при проведенні огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, яка становить 10 %. Окрім того, захисник звернув увагу суду на копію сертифікату відповідності газоаналізатора Drager Alcotest 6820, з якого вбачається, що він є дійсним до 07.06.2023. Оскільки подія мала місце 29.10.2024, то, відповідно, сертифікат відповідності технічного приладу на той момент вже був не дійсним. За таких обставин захисник просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Заслухавши думку захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, в порушенні якого звинувачується ОСОБА_1 , водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як передбачено Розділом ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився 29.10.2024 за допомогою технічного засобу ALCOTEST DRAGER 6820. ОСОБА_1 було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, про що свідчить наявна у справі розписка. Після проведення огляду ОСОБА_1 про незгоду із результатами тесту не заявив, бажання пройти повторний огляд в медичному закладі не виявив, в письмових поясненнях зазначив, що вину у вчиненому визнає.

Отже, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 16133 від 29.10.2024, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення;

результатами алкотесту Drager 6820 від 29.10.2024 № 152, згідно із якими ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 0,29 ‰;

відеоматеріалами, зафіксованими на диску, від 29.10.2024, якими засвідчено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також зафіксовано результати огляду, проведеного на місці зупинки т/з.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, що підтверджується відповідними розписками, наявними у матеріалах справи.

Щодо посилань захисника на допустиму похибку при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд звертає увагу на таке.

Згідно з технічними характеристиками газоаналізатора Drager Alcotest 6820 границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: у діапазоні від 0 до 0,4 ‰, похибка: +/- 0,04 ‰, у діапазоні від 0,4 до ‰ 5,00 похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,4 проміле.

Статтею 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року передбачено, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає стан алкогольного сп`яніння. Конвенція не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 проміле у видихуваному повітрі, що й має місце в українському законодавстві, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 проміле.

З урахуванням викладеного та того, що результат проведеного огляду ОСОБА_1 становив 0,29 ‰, який навіть із урахуванням похибки перевищує допустиму межу в 0,2 проміле, доводить винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9.а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Щодо недійсності сертифікату відповідності Забезпечення функціонування системи управління якістю під час медичних виробів газоаналізатору Drager Alcotest 6820, яким було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, строк дійсності якого сплив 07.06.2023, суд вважає за необхідне зазначити, що разом із тим свідоцтво про повірку вказаного тенічного приладу було дійсним: видане 13.06.2024 (після закінчення строку дії сертифікату), дійсне до 13.06.2025, тобто прилад належним чином пройшов повірку, у зв`язку із чим суд не має сумнівів у достовірності його результатів.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення накладається в межах, установлених цим Кодексом. При накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При розгляді справи суд враховує характер вчиненого правопорушення, а саме вчинення правопорушення на транспорті, що за своєю природою носить досить високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, особу ОСОБА_1 , альтернативних стягнень відповідною статтею не передбачено, суд дійшов висновку про необхідність накладення стягнення відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на наведене, враховуючи вищенаведені положення КУпАП, суд вважає за необхідне призначити правопорушнику покарання згідно санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Окрім того, згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За таких обставин приходжу до висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь держави судового збору у сумі 605,6 грн.

Окрім того, суддя вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі несплати штрафу у строк, встановлений статтею 307 КУпАП (штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу), штраф підлягає стягненню в примусовому порядку у подвійному розмірі, відповідно до ст. 308 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 268, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (Отримувач коштів: ГУК у Хмельницькій області/Хмел.обл./21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): - 37971775, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA 0022001) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) на р/р UA0026001, ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, (код за ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету 22030106).

В разі несплати штрафу у строк, встановлений ст. 307 КУпАП, штраф підлягає стягненню із правопорушника у примусовому порядку у подвійному розмірі, відповідно до ст. 308 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.

Суддя Мотонок Т. Я.