Справа 362/7038/24
Провадження 3/362/3233/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2024 року м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (паспорт ID НОМЕР_1 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2024 о 18.03 год. в Київській області в смт Глеваха по вул. Лісова 1 ОСОБА_1 керував мопедом (скутер) без д.н.з. з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в порушення вимог п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 свою вину категорично заперечив, пояснив, що в цей день вжив бокал домашнього вина і через три години поїхав на мопеді зустрічати дружину, їхав по обочині акуратно, повністю контролював рух свого скутера, нікого не чіпляв. Але його зупинили працівники поліції за керування мопедом без шолома. Він не заперечував це. Відразу повідомив, що вживав алкоголь, але від проходження огляду відмовився, оскільки не було сенсу зрозуміло що тест покаже алкоголь, а їхати до лікарні він не схотів (без грошей, документів, далеко їхати). І взагалі не хотів спілкуватися з поліцейськими, які неправильно себе поводили: не роз`яснили права, не дали змоги поїхати до дому за окулярами (він погано бачить), тому не бачив, що підписував у протоколі, і взагалі після всіх подій він дома поміряв тиск, який був занадто високий і він погано себе почував через дії поліцейських. Крім того, вважає, що мопед не є транспортним засобом, тому фактично він не є водієм і не повинен нести відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник адвокат Мазурик С.В. підтримав позицію свого підзахисного, заявив клопотання про призначення експертизи та виклик до судового засідання поліцейських з метою з`ясування питання щодо належності електричного мопеду (скутера), яким керував водій саме до транспортних засобів в розумінні ПДР, а також допиту поліцейських щодо процедури проходження огляду та дотримання ними всіх вимог закону, які судом задоволено.

Викликані до судового засідання 18.12.2024 працівники поліції не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Захисником надано на дослідження у судовому засіданні висновок експерта №12 від 16.12.2024, згідно якого двигун мопеда (скутера), яким керував водій ОСОБА_1 , має потужність до 1110 Ватт.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності.

Судом досліджено наявні в справі письмові докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення від 01.10.2024, який складено відповідно до вимог КУпАП, викладено фактичні обставини скоєного правопорушення, порушені норми закону, кваліфікацію дій особи, який підписано водієм з особистою поміткою «Випив бокал вина. Згоден», особисті підписи водія щодо ознайомлення із правами, порядком розгляду справи та змістом протоколу.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання водія щодо того, що він погано бачив без окулярів, і він підписував протокол не усвідомлюючи, що підписує, та поганого самопочуття через високий тиск, оскільки це спростовується поясненнями самого водія щодо акуратного впевненого керування ним мопедом без окулярів до зупинки працівниками поліції, а також вживання за три години до зупинки домашнього вина, що також могло вплинути на самопочуття (тиск) водія.

Посилання захисника на те, що протокол є недопустимим доказом, оскільки в копії протоколу, що вручена водію, а не вказано кваліфікацію дій водія, суд приймає до уваги, однак це не свідчить про незаконність самого протоколу, оскільки в дослідженому судом оригіналі протоколу і вказано повну кваліфікацію дій особи, і саме цей протокол є предметом судового розгляду, а не його копія, і водій ознайомлений і розписався без зауважень саме у оригіналі протоколу, де вказано - ч. 1 ст. 130 КУпАП.

- акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у водія, та з якого вбачається, що водій відмовився від проходження огляду, який підписано особисто водієм з поміткою «Згоден»;

- направлення водія на огляд до медичного закладу, який не проводився через відмову водія, зі змістом якого водій ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис;

- розписка про відсторонення водія від керування транспортним засобом.

- відеозапис, що міститься на диску як додатку до протоколу, зміст якого повністю відповідає фактичним обставинам справи та іншим матеріалам.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, сама відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення. Для її наявності підтвердження алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не потрібно.

Згідно пунктів 2,4,6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння, відповідно до п. 3 цієї інструкції, є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.

На відеозапису не зафіксовано жодної погрози, тиску або інших незаконних дій з боку працівників поліції в бік водія, а також інших осіб, які перебували на місці події, водій був вільний у висловлюванні своєї позиції, ніхто його не примушував давати або не давати пояснення, визнавати або не визнавати порушення, вживання алкоголю, проходити або не проходити огляд.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання особи на те, що він не бажав сперечатися з працівниками поліції і не хотів з ними спілкуватися, і розцінює як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне, оскільки відсутні будь-які порушення закону в діях працівників поліції. При цьому, ні сам водій, ні його захисник, не звертався до уповноважених правоохоронних органів із заявами на неправомірні дії працівників поліції.

Разом з тим, окремі неточності чи технічні помилки в процесуальних документах не можуть бути безумовними підставами для визнання таких документів (доказів) недопустимими, якщо при цьому не порушуються фундаментальні права і свободи особи (відповідно до правових висновків Верховного суду).

Крім того, суд не приймає до уваги пояснення сторони захисту, що електричний скутер із потужністю до 1100 Ватт в розумінні ПДР не є транспортним засобом, тому на водія нього не розповсюджуються вимоги ПДР, КУпАП ті інших законів, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.10. ПДР транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Згідно Закону України «Про автомобільний транспорт» електричний колісний транспортний засіб дво і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами та системою акумулювання електричної енергії, яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії .

Отже, електроскутери, елктросамокати, гіброскутери та інша подібна техніка є транспортними засобами.

Так ж позиція висловлена і у постанові Верховного Суду №127/5920/22 від 15.03.2023, відповідно до якої джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди.

Використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна.

При цьому, норма ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, та не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Суд розцінює позицію сторони захисту критично як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАп

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст.266 КУпАП і п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.

При цьому, суд також виходить з того, що у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, будь-яка особа, яка отримала посвідчення водія на право керування транспортним засобом, зобов`язана знати ПДР, а відповідно до до п. 2.5 ПДР повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суд вважає, що в діях водія вбачається порушення п. 2.5 ПДР , оскільки пройти огляд є обов`язком водія, тому наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його дії необхідно кваліфікувати як відмову від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір сплачується особою, на яку накладено стягнення.

Керуючись ст.ст. 27, 33, 34, 40-1, 122-5, ч. 1 ст. 130, 221, 282, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. в дохід держави (Отримувач: Київська обл../м. Київ/21081300. Рахунок №UA0010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) . Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу встановлений у строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Сухарева О.В.