1Справа № 335/4880/24 3/335/1562/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії ААД №904757 від 14.04.2024 року, що надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка мешкає за адресом: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №904757, 13.04.2024 о 23 год. 36 хв., у м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Леоніда Жаботинського, біля будинку №45а, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з «Fiat Bravo» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі, у лікаря нарколога та підтвердився висновком медичного огляду №3734 від 14.04.2024, чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування відсторонена шляхом паркування т/з без порушень ПДР України. Про повторність та відповідальність попереджена.

Особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Швайковський А.А. зазначив, що в діях його підзахисної відсутній склад адміністративного правопорушення, так як протокол про адміністративне правопорушення, а також додані до нього матеріали складені з порушенням вимог діючого законодавства та не містять доказів вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши доводи захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав.

Приписами ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За вимогами пунктів 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1412/27858, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції, щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, що в матеріалах справи наявний відеозапис на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, з якого вбачається істотне порушення процедури проходження огляду, та як наслідок недійсність його результату.

З відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається що жодних ознак сп`яніння у водія немає, тобто мова чітка, поведінка відповідає обстановці, координація рухів не порушена.

До того ж, як вбачається з відеозапису, ні співробітники поліції, ні лікар, не перевіряли ознаки алкогольного сп`яніння, як то порушення координації рухів, чи реакцію очей водія на світло, чи невідповідність поведінки обстановці. При проходженні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівники поліції не висловлюють жодних підозр щодо сп`яніння, фактично просить пройти огляд без будь яких на то підстав.

На відео вбачається, що співробітники поліції не виявили ознак сп`яніння як порушення координації рухів та поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім того, ознаки сп`яніння ОСОБА_1 не відображені і в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №904757.

Крім того, проаналізувавши диск з відеозаписами вбачається, що запис зроблений нарізками та маються часові прогалини між кожним відеозаписом, що свідчить про неповноцінну відеофіксацію та ставить під сумніви повноту зафіксованої події за участю ОСОБА_1 ..

Згідно матеріалів справи, за результатом проходження тесту № 2412 ОСОБА_1 технічний прилад Drager Alcotest 6820 показав результат 0,74%0 проміле у видихаємому повітрі.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452-735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Допустима норма алкоголю в повітрі, що видихається даним нормативно-правовим актом не передбачена.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

Питання дії міжнародних договорів, ратифікованих за часів СРСР на території України вирішено Законом України від 10.12.1991 року «Про дію міжнародних договорів на території України», згідно положень якого укладені і належним чином ратифіковані Україною міжнародні договори становлять невід`ємну частину національного законодавства.

З урахуванням викладеного Конвенція ООН про дорожній рух (Віденська конвенція) від 08.11.1968 року являється частиною національного законодавства України.

Пунктом 5 статті 8 Конвенції ООН про дорожній рух від 08.11.1968 року, ратифікованою Указом Президії Верховної Ради УРСР 25.04.1974 року передбачено, що водій має завжди бути в змозі керувати своїм транспортним засобом.

Дана частина конвенції застосовується з пунктом 7 Додатку до Європейської угоди від 01.05.1971 року, що доповнює Конвенцію про дорожній рух, відкриту для підписання у Відені 08 листопада 1968 року. Відповідний додаток містить доповнення та зміни внесені у відповідні положення Конвенції.

З урахуванням Європейської угоди пункт 5 статті 8 Конвенції потрібно читати наступним чином: «В національному законодавстві мають бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого являється несумісним з керуванням транспортним засобом.

У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності з національним законодавством не має перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Відповідно до таблиці переведення одиниць виміру алкоголю 0,250 мг становить 0,5 % проміле. В різновидах алкотестерів представлених в Україні до застосування, одиниця виміру встановлена в проміле %.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Тобто, предметом з`ясування по даному адміністративному провадженню є встановлення факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння особою, відносно якої складено протокол.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Також, як вбачається з інструкції експлуатації технічного засобу Drager Alkotest 6820, міститься попередження про не проведення тесту раніше, ніж через 15 хвилин після прийому алкоголю, так як реальні залишки алкоголю в роті можуть призвести до некоректних показань, тобто вони можуть залишатися після вживання ароматичних напоїв (наприклад, фруктових соків), аерозолів для освіження рота на спиртовій основі, ліків і крапель. Полоскання рота водою або безалкогольними напоями не може замінити необхідного часового інтервалу до проведення вимірювань.

Так, відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомляє співробітникам патрульної поліції про вживання безалкогольного напою, до складу якого входять фруктові соки, що впливають на результати вимірювання.

Щодо результату тесту, отриманого при застосуванні технічного засобу Drager Alkotest 6820 суд приймає до уваги положення п. 7 Розділу ІІ інструкції № 1452-735, згідно якого цифровий показник спеціального технічного засобу має бути більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Прилад Drager являється газоаналізатором, таким чином вміст етанолу встановлюється у повітрі, що видихається людиною. Інструкція № 1452 735 не містить мінімально допустимий цифровий покажчик алкоголю у повітрі, тому суд керуючись принципом правової визначеності застосовує положення Віденської конвенції, яка є частиною національного законодавства України та містить цифрові покажчики допустимого рівня вмісту алкоголю як в крові людини так й в повітрі, що видихається (0,50 грамів алкоголю в крові та 0,25 мг на літр повітря), що не є тотожним поняттям з похибкою технічного засобу вимірювання.

Окрім наведеного, неможливо визнати у якості належного доказу вини ОСОБА_1 і наявний у матеріалах справи відеозапис із нагрудної камери поліцейського. Так, на вказаному відеозаписі момент проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння фактично не зафіксований, відеокамера фіксувала інші об`єкти. Із указаного відеозапису неможливо зробити висновок щодо присутності свідків на місці події, а також порядку проведення огляду. Наведене, указує на неналежність відеозапису вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, як вбачається відеозапису із нагрудної камери поліцейського, не вбачається які показники були технічного засобу Drager Alkotest 6820 при тестуванні, а потім після тестування ОСОБА_1 . Цілісність пакування мундштука не перевірялося і був взятий самим поліцейським. На відеозапису відсутня відмова ОСОБА_1 від отримання результатів технічного засобу Drager Alkotest 6820, а у зв`язку з цим не було вручено роздруковані результати тесту.

Щодо тестування у закладі охорони здоров`я, то з відеозапису із нагрудної камери поліцейського вбачається, що проведення лікарем закладу охорони здоров`я виявлення стану сп`яніння ОСОБА_1 здійснювалося за допомогою технічного засобу Drager Alkotest, при цьому цілісність пакування мундштука не перевірялось, такий технічний засіб не тестувався, а лише було запропоновано продути його, та згодом було лише повідомлено про показники у 0,60% проміле та не було показано ОСОБА_1 і не роздруковано результати, що не відповідають показникам технічного засобу Drager Alkotest 6820, яким здійснювали встановлення оп`яніння на місці 30 хвилин потому, не кажучи вже про те, що не було в порушення пункту 20 розділу ІІІ Інструкції видано один із примірників висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , як і не було лабораторного дослідження на стан сп`яніння, як про те передбачає п. 15 розд. ІІІ Інструкції.

Крім того, у судовому засіданні суддею досліджено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №904757 від 14.04.2024 року, в якому не відображено ознаки сп`яніння ОСОБА_1 ;

- направлення на огляд до КНП «ОКЗНПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 14.04.2024 року, у якому зазначено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координація руху, поведінка, що не відповідає обстановки;

- Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, з результатами якого ОСОБА_1 не згодна;

- висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №3734 від 14.04.2024, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- рапорт поліцейської взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП в Запорізькій області В. Молодцової , в якому зазначені обставини зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , до якого суд ставиться критично, оскільки в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16-а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вказаний рапорт працівника поліції, якій окрім іншого містить твердження про наявність у ОСОБА_1 на момент зупинки ознак алкогольного сп`яніння, не є належним доказом у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- витяг з підсистеми «Адмінпрактика», відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повторності за ст.130 КУпАП не має.

Вказані письмові матеріали, як окремо так і у сукупності не містять відомостей про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

У своєму рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Шмауцер проти Австрії» вказав, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Окрім цього, в своєму рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Маліге проти Франції» вказав, що «позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У рекомендації № R (91) 1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Враховуючи вищевикладені обставини, вважаю, що матеріали справи не містять поза розумним сумнівом належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не зібрано достатніх доказів на підтвердження того, що в діях ОСОБА_1 наявне порушення вимог п.2.9а ПДР України, і відповідно що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1,221,283-285,294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.В. Воробйов