Провадження №: 3/752/940/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 місце реєстрації - АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1
за участі ОСОБА_1 , захисника Гармаша М. Ю,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 719148, що складений з посиланням на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно до зазначеного протоколу 09.12.2023 о 13:15 у м. Київ по Кільцевій дорозі 1-Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 523і з явними ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, почервоніння очей. Згідно з цим протоколом від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився.

В якості доказів події та складу адміністративного правопорушення до протоколу приєднано диск з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відомості щодо водія з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України (АРМОР).

Під час розгляду справи по суті ОСОБА_1 надав усні пояснення, за змістом яких він їхав на роботу та був зупинений патрульними поліцейськими, він проходження огляду не відмовлявся, оскільки обрав один з двох запропонованих йому патрульними поліцейськими варіантів огляду на стан наркотичного сп`яніння - самостійне проходження огляду, який він пройшов протягом 2-х годин та отримав негативні результати аналізів і у той же час не скористався іншим альтернативним варіантом, який запропонували патрульні поліцейські - пройти огляд у їх супроводі. Обрав перший варіант самостійного проходження огляду, оскільки повинен був відвезти на об`єкт матеріали (займається натяжними стелями). Виконав робочі обов`язки, залишив свою дівчину вдома та здав аналізи у клініці. Не знав, що після цього справа проти нього розглядатиметься у суді.

Для дослідження судом ОСОБА_1 надав результати лабораторних досліджень зразків його біологічного середовища, отримані у медичному закладі "Top Clinic Denis", з яких слідує, що 09.12.2023 о 14:40 останній здав аналіз сечі, за результатами якого встановлено негативний показник щодо наявності амфетаміну, барбітуратів, бензодіазепінів, кокаїну, метамфетаміну, морфіну, метадону, фенциклідіну, марихуани, МДМА (екстазі).

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Гармаш М.Ю. клопотав перед судом про закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, зазначаючи при цьому про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 , а також про допущення поліцейськими порушень під час складання та оформлення матеріалів. Зокрема захисник вказав на наступне:

- протокол не є належним доказом у разі його відповідності вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки він складений за відмову від проходження огляду, при тому що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а погодився на пропозицію поліцейських пройти огляд самостійно, на підтвердження чого суду надано відповідні результати лабораторних досліджень;

- замість висунення вимоги проходження огляду, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд самостійно, на що ОСОБА_1 погодився, а відтак поліцейські фактично спровокували ОСОБА_1 до вчинення правопорушення, схиливши його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння;

- твердження інспектора патрульної поліції про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння є надуманими, а у процесі спілкування поліцейські не перевіряли будь-яких ознак сп`яніння, а відтак, - пропозиція поліцейських ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставною;

- направлення на огляд до закладу охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння не складалось поліцейськими в присутності ОСОБА_1 , а його самого не було ознайомлено зі змістом направлення та крім того, у відповідній графі направлення міститься підпис поліцейського про доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, що виключає можливість складання протоколу за відмову від проходження огляду в закладі охорони здоров`я;

- поліцейськими не було в установленому законодавством порядку відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а автомобіль затримано, при тому, що йому було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, що фактично свідчить про надання дозвільного документа, який надає право керувати транспортним засобом;

- поліцейські повинні були забезпечити проведення огляду на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних приладів.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та його захисника, уважно дослідивши наявні у справі докази, у тому числі переглянувши в залі судового засідання на робочому комп`ютері відеозаписи з нагрудних камер співробітників поліції, а також докази, надані стороною захисту, керуючись завданням КУпАП за ст. 1, засадами забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за ст. 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 247 цього Кодексу, суд (суддя) не вбачає події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижує увагу та видків руху тягне адміністративну відповідальність за цією статтею.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі по тексту - Інструкція № 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 розділу І цієї Інструкції № 1452/735 ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У протоколі зазначено, що у ОСОБА_1 були наступні ознаки сп`яніння: тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, почервоніння очей.

На переконання суду (судді) зафіксовані на відеозаписах поведінка, зовнішній вигляд, рухливість, водія ОСОБА_1 не є такими, що свідчать про наявність у нього явних ознак наркотичного сп`яніння, останній є не занадто блідим, його мова є чіткою, не сповільненою та не пришвидшеною, жестикулювання відповідає ситуації, надмірна рухливість не спостерігається.

Разом з тим, працівники поліції не вживав жодних дієвих заходів для виявлення вказаних ознак, адже очі ОСОБА_1 не перевірялися, огляд рук та долоней не відбувався, пальце-носова проба не проводилася. Поліцейський лише озвучив ці ознаки, після того як водій не дав у руки для вивчення свої документи, висловив прохання представитись та надати інформацію про причину зупинки.

При цьому працівник поліції повідомив, що підставою для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння є "інформація про автомобіль з інформаційної системи". Проте, інформація про автомобіль з електронної інформаційної системи поліції не є ознакою сп`яніння в розумінні чинного законодавства, адже Інструкція № 1452/735 наводить вичерпний перелік визначених законом підстав для висловлення вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Суттєвим при розгляді цієї справи про адміністративне правопорушення є те, що у стороннього спостерігача повнолітнього віку, який не має жодної медичної підготовки, при перегляді відеозаписів не мало виникати сумнівів у тому, що ОСОБА_1 не мав ознак наркотичного сп`яніння зі зміненою свідомістю. Поведінка, жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова відображені на відеофайлах не вказують на наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння у момент зупинки та після неї. Обличчя ОСОБА_1 не мало ознак неприродної блідості, об`єктивно відсутні також почервоніння очей та тремтіння пальців рук.

Враховуючи, що наявність вказаних у протоколі ознак сп`яніння не підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, враховуючи відсутність вчинення поліцейськими будь-яких дій на виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, про які вказано у протоколі, наявність результатів обстеження ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, отриманих ним з урахуванням наданих поліцейськими роз`яснень щодо можливості проходження огляду за самозверненням, можна констатувати про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, та, відповідно, про відсутність підстав вимагати від ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння.

У такому випадку відмова ОСОБА_1 від проходження незаконного огляду на стан сп`яніння не може бути караною.

Поряд з викладеним, суд (суддя) зазначає про встановлення в ході судового розгляду іншого суттєвого порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння. Так, з відеозаписів з нагрудних камер слідує, що у процесі спілкування працівниками поліції останні неодноразово повідомляли ОСОБА_1 про можливість самостійного проходження огляду протягом 2 годин.

Так, на 04:15 хв. відеозапису зафіксовано, як поліцейський вказує ОСОБА_1 , що у разі відмови від огляду просто треба пояснити в суді чому відмовились; на 04:35 хв. відеозапису поліцейський зазначає ОСОБА_1 що, у разі проходження огляду він буде поставлений на наркооблік; на 05:49 хв. відеозапису поліцейський роз`яснює водієві право відмовитись від проходження огляду та можливість самостійного проходження огляду протягом 2 годин.

Окрім того, у судовому засіданні на уточнюючі запитання суду (судді) ОСОБА_1 надав пояснення, згідно з якими проходження ним огляду за самозверненням та відмова прослідувати на огляд з поліцейськими була зумовлена саме роз`ясненнями працівників поліції щодо можливості та правомірності такої процедури.

Водночас відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком, а не правом водія. Вказівка працівників поліції на наявність у водія права відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідає чинному законодавству та викладеним вище положенням КУпАП, Інструкції № 1452/735, Правил дорожнього руху.

У силу ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди в Україні застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі "Раманаускас проти Литви" 05.02.2008).

Аналізуючи викладене, суд (суддя) зауважує, що дотримуючись принципу правової визначеності, який є складовою принципу верховенства права, держава повинна зробити текст закону легкодоступним; вона також зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед (до його застосування) та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

З огляду на вищенаведене суд (суддя) знаходить слушними доводи захисника щодо наявності в діях працівників поліції провокації, які полягають у тому, що поліцейські з метою оформлення адміністративних матеріалів та фіксування відмови від проходження огляду вказують, що ОСОБА_1 може пройти огляд самостійно та надати висновок до суду, тобто фактично спонукали ОСОБА_1 до висловлення такої відмови від проходження огляду, оскільки з його слів вбачається, що якби поліцейські не повідомили, що він може пройти огляд самостійно, то фактично в нього не було б іншого вибору окрім як проїхати з поліцейськими.

Описані дії працівників поліції щодо роз`яснення ОСОБА_1 права відмовитись від проходження огляду та можливості у подальшому надати висновок, отриманий за самозверненням до суду є провокацією ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки зазначені дії працівників поліції вплинули на його рішення щодо відмови від проходження огляду.

Зазначена відмова ОСОБА_1 стала не є його внутрішнім волевиявленням, а наслідком стороннього впливу працівників поліції, що не може тягнути за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи все викладене, складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 видається безпідставним через відсутність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 7 ст. 266 КУпАП у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

Будь-яких документів, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом до матеріалів справи не приєднано.

В описаній обстановці бездіяльність поліцейських в частині невідсторонення водія від подальшого керування транспортним засобом цілковито не узгоджується з попередньо оголошеними підозрами на його перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Водночас відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є зміцнення законності.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Підсумовуючи викладене, суд (суддя) резюмує, що працівники поліції діючи з порушенням норм законодавства не встановили належним чином наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння та безпідставно роз`яснили йому право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння та пройти такий огляд самостійно, тобто попустили суттєві порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння, що потягло за собою істотне порушення прав водія.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини, наявність події та складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП згідно зі складеним відносно ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення, не підтвердилася.

Поряд з викладеним, доводи захисника щодо можливості проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки відхиляються, зважаючи на наступне.

Так, згідно з п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.7 Розділу ІІІ Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

З урахуванням викладеного та з огляду на те, що Департамент патрульної поліції не має у своєму розпорядженні мобільних медичних лабораторій для забезпечення ними патрульних автомобілів, що є загальновідомим фактом, огляд на стан наркотичного сп`яніння, у разі законності вимоги до ОСОБА_1 , мав проводиться лише у відповідному спеціалізованому медичному закладі.

Щодо решти можливо непроаналізованих заперечень захисника суд (суддя) зазначає наступне. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 23, 130, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко