Номер провадження: 33/813/2637/24
Номер справи місцевого суду: 504/2986/24
Головуючий у першій інстанції Сафарова А. Ф.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження у справі за апеляційною скаргою захисника адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 вересня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 вересня 2024 року застосовано до ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121 КУпАП, із застосуванням положень ст. 36 КУпАП, захід впливу у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батькові ОСОБА_2 .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 163658, ААД № 163659, ААД № 163654 від 07.07.2024, 07 липня 2024 о 20 год 08 хв, за адресою: Одеська область, Одеський район, а/д с. Кордон-смт Доброслав, керував мопедом «Ямаха», не маючи права керування таким транспортним засобом, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП; перевозив пасажира без засобів індивідуального захисту - шолома, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП; здійснював рух на т/з, який був не зареєстрований (перереєстрований) у встановленому законодавством України порядку, а саме мопед Ямаха, б/н, відповідальність за що передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Цвігун А.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що під час складання адміністративних матеріалів не було залучено законного представника та захисника, чим порушено право на захист.

Також посилається на те, що відсутня технічна фіксація, що є порушенням вимог Інструкції і тому зібрані докази є недопустимими.

Разом до апеляційної скарги подано клопотання про поновлення строку, в якій захисник просить поновити строк, мотивуючи його тим, що оскаржувана постанова йому була надіслана на електронну адресу 04.10.2024 та долучає підтвердження такого у вигляді даних з його електронної пошти.

В судове засідання захисник адвокат Цвігун А.В. та особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. 12.11.2024 адвокат Цвігун А.В. подав заяву про розгляд справи без його участі та участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 .

Вказане не є перешкодою для вирішення вказаного процесуального питання.

Вивчивши клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Комінтернівського районного суду Одеської області ухвалена 27 вересня 2024 року, в матеріалах справи є протокол судового засідання, згідно якого захисник приймав участь в режимі відеоконференції.

Відомостей про отримання копії постанови матеріали справи не містять.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова до Єдиного державного реєстру судових рішень надіслана для оприлюднення: 01.10.2024, зареєстрована: 01.10.2024, забезпечена надання загального доступу: 02.10.2024.

Зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, щодо суті апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, є адміністративним правопорушенням.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 , суд вважав доведеною його вину зібраними у матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 163658, серії ААД № 163658 та серії ААД № 163654 від 07.07.2024;

- змістом рапорту, складеного інспектором СРПП ВП №3 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області Е. Федорончуком.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 6. ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Щодо доводу апеляційної скарги, що під час складання адміністративних матеріалів не було залучено законного представника та захисника, чим порушено право на захист, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Стаття 13 КУпАП передбачає відповідальність неповнолітніх, згідно якої до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема статтею 121-127 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особа правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення,передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу (ч. 2 ст. 13 КУпАП).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом (посадової особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Таким чином, згідно положень ст. 270 КУПАП про залучення законного представника неповнолітньої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є правом цієї особи або її законного представника.

І таке право було реалізоване в ході судового розгляду протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 .

При цьому, КУпАП не передбачає обов`язку посадової особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, при складанні протоколу залучати законного представника або захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка є неповнолітньою.

Щодо доводу захисника, що відсутня технічна фіксація, що є порушенням вимог Інструкції і тому зібрані докази є недопустимими, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, (далі Інструкція) передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Згідно з п. 4 розділу II Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розд. II Інструкції).

Отже, посилання захисника зводяться до власного тлумачення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, яке є хибним. Під час здійснення своїх повноважень при виявлені правопорушень, поліцейські можуть застосовуватися технічні прилади, однак законодавством не зобов`язано, окрім адміністративних правопорушень де це прямо передбачено.

Вказане цілком узгоджується із вимогами ст. 266 КУпАП, частиною 2 якої передбачено обов`язковість використання технічних засобів відеозапису під час огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських засобів, тощо.

Натомість, ОСОБА_1 забезпечено в суді першої та апеляційної інстанції реалізація права на захист, в справі бере участь захисник адвокат Цвігун А.В.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 6. ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 , у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 6. ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику адвокату Цвігуну Андрію Вікторовичу, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 вересня 2024.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 вересня 2024

за лишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова