Номер провадження: 33/813/174/24
Головуючий у першій інстанції Старіков О. О.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 17 листопада 2023 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 17 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173, ч. 2 ст. 187 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 3 доби, та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн (а.с. 49-50).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки під час розгляду справи, судді було викладено усі обставини подій, однак він у свою чергу не прийняв до уваги надану інформацію, а саме наведені апелянтом пояснення щодо відтворення подій, котрі відбувалися 22 жовтня 2023 року. Таким чином, ОСОБА_1 вказує в апеляційній скарзі що: «з`явившись за адресою за якою прописаний наступного дня, заходячи во двір будинку в квартирі якого я прописаний «абсолютно випадково», сторож цієї домівки почав кричати на мене зі словами: «зніми окуляри» та «ти тут ніхто». Під час слів «зніми окуляри» особа, що є звичайним сторожем напав на мене та розбив окуляри загальною вартістю 3000,00 грн, що привело мене в позицію захисту, за що той сторож отримав ляпаса». Разом з тим, ОСОБА_1 всупереч, наявним в матеріалах справи протоколам про адміністративні правопорушення, зазначає, що саме мати ОСОБА_2 , взявши великий відруб від дерева та висловлюючись нецензурною лайкою, почала наносити тілесні ушкодження батькові та безпосередньо апелянту. Тому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи (а.с. 51-64).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 75-76).

В судове засідання призначене на 18 грудня 2023 року з`явився ОСОБА_1 та надав суду відповідні пояснення, вказавши, що свої інтереси буде захищати самостійно, при цьому судом було роз`яснено право на безоплатну правову допомогу. Апелянт зазначав, що 22 жовтня 2023 року прибувши за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , сталася сутичка між апелянтом та охоронцем території будинку через те, що останній, не впускаючи ОСОБА_1 до будинку, сказав зняти окуляри та отримавши відмову у проханні, розбив їх. Після чого, апелянт прямував безпосередньо до квартири батьків, у котрій також був зареєстрований, у якій його мати ОСОБА_2 , взявши зруб дерева, почала наносити тілесні ушкодження йому та ОСОБА_3 . З метою перевірки вищевказаних пояснень в судовому засіданні було оголошено перерву та повторно викликано потерпілих.

У призначене судове засідання 22 січня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, до суду надано клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття до залу суду, при цьому потерпіла ОСОБА_2 була присутньою та надала суду відповідні пояснення. Зокрема, потерпіла зазначала, що протягом останнього часу апелянт виявляє досить погане відношення до потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме: приходить у неадекватному стані, вимагає грошові кошти, численну кількість разів звертається до суду, бажаючи визнати батька недієздатним. Також звертає увагу суду на необхідність проведення лікування особи, котру притягнено до адміністративної відповідальності, від наркотичної залежності, вказуючи, що саме вплив наркотичних засобів є передумовою неадекватної поведінки останнього. Потерпіла зазначила, що особисто батьками вже було направлено апелянта на лікування до спец закладу, однак через три дні ОСОБА_1 вибив двері закладу та покинув медичний заклад.

З огляду на необхідність забезпечення явки ОСОБА_1 в судове засідання по справі була оголошена перерва. Розгляд справи було призначено на 29 січня 2024 року.

У вказане судове засідання з`явився апелянт ОСОБА_1 , котрим безпосередньо в судовому засіданні було заявлено відвід судді-доповідачу. Судом було оголошено перерву задля з`ясування вказаних апелянтом обставин та вирішення питання про відвід судді Дришлюка А.І. За результатами розгляду заявленого відводу заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дришлюка А.І. залишено без задоволення як необґрунтований. Розгляд справи продовжено суддею Дришлюком А.І.

До судового засідання 12 березня 2024 року апелянт ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, клопотання щодо відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, наведенні доводи апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 173 КУпАП, ч. 2 ст. 187 КУпАП та накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень встановлена та підтверджується наявними в матеріалах доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення та письмовими поясненнями потерпілих.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст.ст. 245, 256, 280 КУпАП, одним із головних завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її відповідно до закону. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД № 001795 від 22.10.2023 року, серії ВАД № 001796 від 22.10.2023 року, серії ВАД № 001797 від 22.10.2023 року, встановлено, що ОСОБА_1 22 жовтня 2023 року близько 14 год. 30 хв. знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , наніс удар по голові охоронцю ОСОБА_4 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян. Після чого, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство фізичного і психологічного характеру та виражався грубою нецензурною лайкою відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . У результаті вищезазначених обставин, дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ст. 173 КУпАП та ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Відповідно до диспозиції статті 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Диспозиція статті 173 КУпАП України передбачає, що об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Як вбачається з вищевказаних протоколів, об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення полягала у «завданні фізичної та психологічної шкоди, вираженні нецензурною лайкою».

До протоколу про адміністративне правопорушення також було долучено пояснення особи, котра звернулася до служби 102 з викликом та потерпілих.

Громадянка ОСОБА_5 у письмових поясненнях, наявних у матеріалах справи, зазначала, що 22 жовтня 2023 року перебуваючи у дворі будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , побачила бійку між чоловіками, зайшовши до під`їзду почула жіночі крики та прохання про допомогу, було чутно, що застосовують фізичну силу, після чого звернулася до екстреної служби 102 з викликом.

Потерпіла ОСОБА_2 у свою чергу вказувала, що 22 жовтня 2023 року близько 14 год. 30 хв. перебувала за адресою місця проживання: АДРЕСА_4 , разом із своїм чоловіком, коли прийшов син ОСОБА_1 й почав агресивно поводитися, нецензурно висловлюватися у бік потерпілих, після чого застосував фізичну силу, а саме почав наносити удари зазначеним особам різними підручними предметами. Після прибуття працівників поліції за вказаною адресою, особа, котру притягнено до адміністративної відповідальності, не йшла на контакт з поліцією та не відкривала вхідні двері вищевказаної квартири.

Потерпілим ОСОБА_3 22 жовтня 2023 року було подано заяву, згідно якої просить прийняти міри відносно ОСОБА_1 , вказуючи, що останній, прийшовши до помешкання в неадекватному стані почав наносити численні удари йому та його дружині потерпілій ОСОБА_2 , у результаті чого було завдано тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Також, апеляційний суд, дослідивши посилання на платформу «YouTube», котре наявне в додатках до апеляційної скарги, встановив наявність відеозапису, що частково фіксує події, котрі відбувалися 22 жовтня 2023 року. Із вказаного відеозапису вбачається сутичка ОСОБА_1 зі сторожем будинку, в якому відбувалися вищевказані події, а саме викрикування сторожем слів «ти тут ніхто» стосовно апелянта та висловлення останнього грубою нецензурною лайкою відносно сторожа, натомість моменту розбиття окулярів, про що зазначав ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не зафіксовано. Таким чином, вказаний відеозапис, тривалістю 10 секунд, спростовує доводи апелянта щодо наявності в його діях позиції захисту через розбиття сторожем окулярів та безпосередньо підтверджує вчинення апелянтом інкримінованого правопорушення.

До того ж, щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 3 дні, апеляційний суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Згідно ст. 32 КУпАП адміністративний арешт - це найсуворіший вид адміністративного стягнення, що застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до 15 діб і полягає у триманні правопорушника в умовах ізоляції він суспільства.

Цей захід відповідальності встановлено за адміністративні правопорушення, що за ступенем громадської безпеки наближається до злочинів. Він є найбільш суворим з усіх видів адміністративних стягнень. Тому арешт застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень. Цією ж обставиною пояснюється встановлення можливості/необхідності застосування даного виду стягнення тільки в альтернативних.

У ст. 33 КУпАП вказано, що при накладенні стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на вищезазначене та, враховуючи систематичність вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 173 КУпАП, невизнання особою, котру притягнено до адміністративної відповідальності, своєї вини у вчиненому діянні та відсутності пом`якшуючих обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було вірно та з дотриманням усіх норм чинного законодавства обрано вид адміністративного стягнення у вигляді накладення адміністративного арешту строком на 3 доби.

Відповідно оскаржувана постанова суду першої інстанції повністю відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Будь-яких інших належних та обґрунтованих доводів на спростування вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КупАП апелянтом наведено не було. При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують факт вчинення адміністративного правопорушення, а стосуються інших обставин, наявність яких не звільняє особу від відповідальності за скоєнні правопорушення.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства та доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим та відповідає принципу поваги до людської гідності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваної постанови без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ВСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк