Єдиний унікальний номер №943/2389/23
Провадження №3/943/98/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м.Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судових засідань Ладиги С.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Скоробогатого М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №652334 від 08.12.2023, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 08 грудня 2023 року о 09 год. 33 хв. на вулиці Центральна, 23 у селі Задвір`я Золочівського району Львівської області він керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи представлений повноважним захисником адвокатом Скоробогатим М.В., який в судовому засіданні категорично заперечив винуватість свого підзахисного в скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, його вина не доведена та відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Зокрема, захисник покликався на те, що його підзахисний не вживає алкогольних напоїв, оскільки хворіє «цукровим діабетом». На підтвердження цього захисник надав копію амбулаторної картки хворого ОСОБА_1 №036183. Крім того, поліцейські після зупинки ОСОБА_1 протягом тривалого часу спілкувалися із ним, перевіряючи його по різних інформативних базах Поліції, Інтерполу та ТЦК. Однак, не знайшовши жодних правопорушень у ОСОБА_1 , на місці зупинки транспортного засобу поліцейським не названо жодної ознаки алкогольного сп`яніння, а за спливом перелічених обставин і тривалого часу поліцейський спитав ОСОБА_1 «чи не вживали алкоголь, бо чомусь важко виглядаєте». Після негативної відповіді підзахисного, поліцейський запропонував пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що водій погодився. Однак у подальшому поліцейський роз`яснив, що Ви маєте право пройти або відмовитися, а згодом додав, що у Вас щось тремтять руки, на що ОСОБА_1 повідомив, що 15 років тому його тяжко побили міліціонери, після чого в нього при будь-якому контакті з поліцією тремтять руки. При цьому, як зауважив захисник, що названої в адміністративному протоколі ознаки «запах алкоголю з порожнини рота», поліцейським не згадувалося, а відеозапис не містить. Тремтіння пальців рук, як додаткова ознака вже з`явилася значно пізніше, зокрема: після отримання згоди підзахисного на проходження такого огляду на «Драгері». Після того, поліцейський додатково роз`яснив ОСОБА_1 право пройти огляд на стан сп`яніння або право відмовитись від такого, після чого підзахисний перепитав чи це його право, а після підтвердження цього поліцейським, ОСОБА_1 вирішив ним скористатися, не розуміючи цього. Хоча поліцейським введено його підзахисного в оману, не вказавши про обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння, сказав про право пройти чи відмовитися. При цьому, поліцейський всупереч приписам чинного законодавства після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на газоаналізаторі «Драгер» на місці зупинки, відразу перейшов до складення адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП, не роз`яснивши його підзахисному про обов`язок щодо проходження такого огляду в найближчому медичному закладі. Також, незважаючи на відсутність приводів і підстав для проведення такого огляду, його підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а поліцейський не роз`яснив такого права та одразу пішов складати адміністративний протокол. Також відеозапис не містить процесу складення письмового направлення його в медичний заклад на освідування. Тобто працівники поліції в порушення вимог спеціальної інструкції та порядку освідування водіїв фактично у цьому відмовили його підзахисному. Наведені фактичні обставини слідують із наявного та дослідженого відеозапису події. Тобто жодних ознак стану алкогольного сп`яніння в рамках цієї події у ОСОБА_1 не названо і не виявлено поліцейськими, його поведінка відповідала дійсності, він заперечив факт сп`яніння, як і протягом тривалих перевірок підзахисного поліцейськими жодних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не називалося. Натомість, за спливом тривалого часу, не знайшовши жодних «зачіпок» до ОСОБА_1 , як останній аргумент поліцейським використано освідування підзахисного на приладі «Драгер», приводом до чого послужило виключно «важко виглядаєте», а «тремтіння рук» з`явилося вже після отримання згоди водія на огляд за допомогою «Драгер» та додаткового роз`яснення поліцейським про право водія на відмову від такого огляду. Натомість, обгрунтоване пояснення тремтіння рук ОСОБА_1 навів на місці зупинки транспортного засобу, чого поліцейськими під сумнів не поставлено, а також могло бути пов`язане з його цукровим діабетом. Оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку спростовується вищенаведеними обставинами та вина його «поза розумним сумнівом» не доведена, а відтак захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регулює «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до пункту 2 Розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема, відповідно до пункту 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці).

Однак, як установлено судом, що підстави для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським у відповідності до вимог Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 названо не було. Зокрема, як убачається із відеозапису події, що такий розпочинається із того, що після зупинки транспортного засобу поліцейський запитує ОСОБА_1 «чому не включаєте покажчиків повороту при зміні напрямку руху?», а також вимагає пред`явити документи для перевірки, після чого тривалий час перевіряє водія на причетність до правопорушень чи перебування в рузшуку по різних базах даних (Поліції, Інтерполу, ТЦК), а також перевіривши його на предмет перевезення заборонених предметів, спілкуючись із ОСОБА_1 протягом 5 хвилин (09:35 год до 09:40 год). Згодом, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що «тут у Вас все в порядку, порушень у Вас не має», на що ОСОБА_1 спитав: «що не в порядку», після чого поліцейський відповів: «кажу, що порушень не має», після чого відразу запитав останнього: «алкоголю не вживали? Щось важко виглядаєте?», на що ОСОБА_1 відповідає: «працюю тяжко та погано сплю». Після того поліцейський запитує водія: «пройдете огляд за допомогою газоаналізатора Драгер?», на що ОСОБА_1 погодився, відповівши: «можу пройти». Після цього поліцейський також роз`яснив, що «Ви можете пройти або відмовитися», а згодом доповнив: «у Вас щось дуже..., дуже тремтіння пальців рук», на що ОСОБА_1 відповів, що «я коли Вас бачу, то так є, бо 15 років тому мене Ваші друзі сильно побили». Після того поліцейський повторно роз`яснив ОСОБА_1 про право пройти або відмовитися, на що останній відповів, якщо маю право відмовитися, то відмовляюсь. Тоді поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено адміністративний протокол по ч. 1 ст. 130 та скеровано для розгляду в Буський суд для прийняття рішення згідно чинного законодавства. Тобто досліджений відеозапис події об`єктивно свідчить про те, що єдиною причиною і підставою для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння стало те, що «важко виглядаєте», після чого водію запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що він спершу погодився. Однак названа поліцейським ознака (важко виглядаєте) не відповідає приписам пункту 1 Розділу ІІ цієї Інструкції, яким передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року в справі №755/6355/23, суд виснував, що здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.

Натомість, як убачається із матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення, що для проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у рапорті поліцейського ОСОБА_2 від 08.12.2023 року та в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №652334 від 08.12.2023 року, як ознаки, формально зазначено дві: «запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук», проте з дослідженого відеозапису події вбачається, що про таку ознаку сп`яніння, як «запах алкоголю з порожнини рота» поліцейським на місці події названо не було. А щодо тремтіння пальців рук ОСОБА_1 пояснив, що це є наслідком страху перед поліцією за побиття ними його в минулому, чого поліцеськими не спростовано. Також дана ознака «тремтіння пальців рук» названа поліцейським не як підстава для огляду на стан алкогольного сп`яніння, а висловлена ним вже після пропозиції пройти такий огляд через те, що ОСОБА_1 «важко виглядає» та отримання його згоди на це.

Проте, суд не вправі брати до уваги вищезгаданий рапорт поліцейського ОСОБА_2 від 08.12.2023, оскільки як роз`яснив у своїй постанові Верховний Суд у справі №560/751/17 від 27 червня 2019 року, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Натомість, Суд виснував, що письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами винуватості водія у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому наведені в рапорті від 08.12.2023 обставнини суд не бере до уваги, враховуючи вищенаведену правову позицію та неявку поліцейських ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судове засідання, які неодноразово викликалися у якості свідків на предмет з`ясування наведених стороною захисту сумнівів у винуватості ОСОБА_1 , про що у матеріалах справи наявні дві судові повістки про їх виклики до суду.

Крім того, як убачається із матеріалів даної справи, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», як об`єктивно слідує із відеозапису події. Натомість, після такої відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський відразу перейшов до складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не запропонувавши ОСОБА_1 пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Зокрема, нормою частини третьої статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 затверджений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Пунктом 5 цієї Постанови передбачено, що підтвердженням стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п. 6 цієї Постанови).

Крім того, відповідно до пункту 8 цієї Постанови у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Натомість, як убачається із дослідженого відеозапису події та письмових матеріалів, що будь-які дані про ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку судом не встановлено, а після відмови пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», отримавши відмову водія від такого, поліцейський не виконав приписів п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008, а відразу перейшов до складення адміністративного протоколу, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Подібна правова позиція викладена у постанові Львівського апеляційного суду від 05 березня 2024 року в справі №439/2319/23, де суд апеляційної інстанції виснував, що поліцейський всупереч положенням ст. 266 КУпАП, п. 7 Розділу І Інструкції, п. 6, п. 8 Порядку не пред`явив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та не доставив особу для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, натомість склав протокол про адміністративне правопорушення. Таким чином протокол про адміністративне правопорушення був складений за результатами огляду водія на стан сп`яніння, проведеного з порушенням встановленого порядку, а тому протокол про адміністративне правопорушення та результати огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» критерію допустимості доказів не відповідають і не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення.

Згідно частини п`ятої статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, у рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним вимог пункту 2.5 ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №652334 від 08.12.2023, зважаючи на істотне порушення процедури такого огляду та відсутність у матеріалах справи будь-яких даних щодо ухилення ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а згідно правової позиції у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 251, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос