ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 Справа №607/17829/24 Провадження №3/607/7662/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Мостецька А.А., за участю представника Тернопільської митниці Гребеняка Р.Б., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Дубчака С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Тернопільської митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про порушення митних правил № 0042/40300/24 від 24.07.2024, 02.07.2023 о 10 год 36 хв через пункт пропуску «Смільниця-Кросценко» Львівської митниці гр. України ОСОБА_1 на транспортному засобі НОМЕР_2 / НОМЕР_3 було ввезено товар: «автомобіль легковий, такий що використовувався: марка «AUDI», модель «Q3» номер кузова « НОМЕР_4 », календарний рік випуску: 2021 року.

В якості підстави до переміщення вказаного товару разом з МД типу ЕЕ №23UA23U4 гр. ОСОБА_1 подані такі документи: договір купівлі продажу (інвойс) № 44306223 від 14.04.2023; свідоцтво про реєстрацію т/з № НОМЕР_5 від 10.04.2023 та довіреність від 30.06.2023 зареєстрована в реєстрі за № 813. Відповідно до довіреності гр. ОСОБА_2 (власник товару) уповноважує гр. ОСОБА_1 (перевізника товару) бути представником в усіх установах, у тому числі з питання отримання, експедирування, супроводження та оформлення вантажів. Довіреність видана та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петренком Петром Івановичем. Вартість товару згідно договору купівлі продажу (інвойс) № 44306223 від 14.04.2023 складає 9 863 дол. США (на день переміщення товару згідно курсу НБУ складає 360 676,10 грн)

03.07.2023 гр. України ОСОБА_1 вказаний товар було доставлено до Тернопільської митниці, за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна, 28А та який 03.07.2023 відділом митного оформлення № 1 митного поста «Тернопіль» Тернопільської митниці оформлено у вільний обіг за МД типу ДЕ № 23UA72U5.

Під час здійснення перевірки документів, а саме довіреності від 30.06.2023 зареєстрована в реєстрі за № 813, встановлено, що в Єдиному реєстрі нотаріусів, приватний нотаріус ОСОБА_3 , який засвідчував печаткою та підписував вказану довіреність, відсутній.

Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України визначено, що усі документи, які необхідні для здійснення митного контролю ТЗ у пункті пропуску та їх подальшого переміщення через митний кордон України, подаються власником ТЗ або ж уповноваженою особою. У даному випадку, на підставі довіреності від 30.06.2023 зареєстрована в реєстрі за № 813, уповноваженою особою є громадянин України ОСОБА_1 .

З метою перевірки законності переміщення через митний кордон України вказаного товару, правдивості поданих до митного контролю документів, а саме довіреності від 30.06.2023 зареєстрована в реєстрі за № 813, яка була видана та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петренком Петром Івановичем, як підстави для пропуску товару на митну територію України, 15.04.2024 Тернопільською митницею направлено лист № 7.25-2/20-1/5.13/2451 до Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Листом Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вих. № 26964/08.2-24 від 29.04.2024 (вх. № 4461/5.13/7.25-20 від 30.04.2024) Тернопільську митницю повідомлено, що гр. ОСОБА_3 не реєстрував приватну нотаріальну діяльність по місту Одеса та Одеській області, серед працівників державних нотаріальних контор гр. ОСОБА_3 також відсутній.

За даним фактом, отримано пояснення від ОСОБА_2 (власник товару), які надійшли на офіційну електрону пошту Тернопільської митниці, відповідно до пояснень встановлено, що гр. ОСОБА_2 невідомий гр. ОСОБА_1 (перевізник), при підписанні довіреності від 30.06.2023 зареєстрована в реєстрі за № 813 не була присутня та не уповноважувала гр. ОСОБА_1 бути представником в усіх установах, у тому числі з питання отримання, експедирування, супроводження та оформлення вантажів.

Листом № 6380/10/7.25-20 від 19.06.2024 отримано пояснення від гр. ОСОБА_1 (перевізник товару), де він зазначив, що вищезазначена довіреність отримана шляхом пересилання на «WhatsApp» (месенджер), хто саме надав довіреність він не пам`ятає.

А тому, з огляду на вищевказане, довіреність від 30.06.2023 за № 813 є підробленою.

Таким чином, гр. ОСОБА_1 , вчинив дії спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу, як підстави для переміщення товару підроблених документів, а саме довіреності від 30.06.2023 зареєстрованої в реєстрі за № 813.

Представник Тернопільської митниці Гребеняк Р.О. у судовому засіданні протокол про порушення митних правил підтримав в повному обсязі, та просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення ним митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Захисник Дубчак С.П. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу інкримінованого адміністративного правопорушення, підтримавши подане письмове клопотання. В обґрунтування якого зазначив, що висновки Тернопільської митниці про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного порушення, передбаченого ч. ст. 483 МК України, зроблені за відсутності будь-яких належних та допустимих доказів його вини, без ретельного дослідження всіх доказів та опитування всіх причетних до митного оформлення осіб. Зазначив, що згідно з митною декларацією № 23UA72U5 митним брокером є ОСОБА_4 , який здійснював свою діяльність та діяв в інтересах ОСОБА_2 , здійснюючи митне оформлення транспортного засобу при його переміщенні через митний кордон України. Особою, відповідальною за фінансове врегулювання та покупцем товару згідно з інвойсом від 14.04.2023 № 44306223 є ОСОБА_2 . Водночас, ОСОБА_1 договір купівлі-продажу не укладав, а був лише водієм, який здійснював перевезення транспортного засобу. Між тим, об?єктивна сторона порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України передбачає подання як підроблених документів, так і документів, що містять неправдиві відомості, при цьому ОСОБА_1 інкримінується подання митному органу саме підробленої довіреності, а не довіреності, що містить недостовірні відомості. Посилання на лист Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.04.2024 № 26964/08.2-24 не може, в розумінні «кримінального обвинувачення», свідчити про те, що ОСОБА_2 не вчиняла на користь ОСОБА_1 такої довіреності та про підробку довіреності, з огляду на відсутності доказів того, що ОСОБА_2 не підписувала довіреності та відсутність доказів підробки довіреності.

Крім того, митним органом не доведено, що ОСОБА_1 під час переміщення через митний кордон товару усвідомлював і не міг не усвідомлювати того, що довіреність від 30.06.2023 є підробленою. Також, митним органом не доведено, що ОСОБА_1 передбачав шкідливі наслідки подання митному органу зазначеної вище довіреності та бажав їх настання. Додатковим аргументом того, що ОСОБА_1 під час переміщення через митний кордон товару не усвідомлював, що довіреність від 30.06.2023 є підробленою є те, що а ні в посадових осіб Львівської митниці, а ні в посадовій осіб Тернопільської митниці, до безпосередніх повноважень яких відноситься перевірка достовірності поданих їм документів, не виникло жодних сумнівів щодо достовірності довіреності від 30.06.2023 при митному контролі та митному оформленні автомобіля.

Також зазначив, що митний орган також не довів, що підроблення довіреності здійснив ОСОБА_1 , а тому, за таких обставин, відсутні підстави вважати, що останній умисно, знаючи про фіктивність цього документу, надав такий документ митному органу. Зауважив, що усі митні податки та збори під час переміщення автомобіля через кордон та здійснення митного оформлення були сплачені у визначеному чинним законодавством розмірі, при цьому, довіреність, яка стала об?єктом правопорушення у даній справі, жодним чином не вплинула, і по своїй суті не могла вплинути на правильність декларування, адже її суть лише підтверджує повноваження особи, тому тут не має місце приховування будь-яких відомостей від митного контролю. З урахуванням вищезазначеного та положень визначених ч. 2 ст. 460 МК України, зокрема обмежень щодо відповідальності перевізника, ОСОБА_1 будучи лише водієм, не може нести відповідальності за надання митному органу, підробленого документу, в даному випадку довіреності. Окрім цього, митний орган не вчинив жодної дії, щодо встановлення особи, яка підписала довіреність від 30.06.2023, не призначив жодної експертизи. Також митний орган не опитав всіх осіб, які були причетні до митного оформлення імпортованого автомобіля, зокрема митного брокера ОСОБА_4 , керівника ТОВ «Статік логістік» ОСОБА_5 . Поза увагою митного органу залишилися невідповідність підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в договорі на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.06.2023 та договорі про надання послуг транспортно-експедиторського обслуговування та брокерських послуг від 01.06.2023. Між тим, ОСОБА_1 договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом з від 01.06.2023 з ТОВ «Статік логістік» не укладав. Враховуючи вищевикладене просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав та підтримав доводи свого захисника.

Крім того, у судове засідання не з`явилися свідки ОСОБА_2 , яка була покупцем товару, а саме транспортного засобу марки «AUDI», модель «Q3» номер кузова « НОМЕР_4 », 2021 року випуску та ОСОБА_6 , яка є власником транспортного засобу марки «AUDI», модель «Q3» номер кузова « НОМЕР_4 », 2021 року випуску, після перереєстрації транспортного засобу із укладанням договору купівлі-продажу, хоча про місце, дату та час розгляду даної справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності заінтересованих осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Заслухавши думку учасників судового засідання, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, з огляду на наступне.

Так, статтею 7 Митного кодексу України визначено, що митна справа в Українi включає в себе встановлення порядку та органiзацiю перемiщення через митний кордон України товарiв i предметiв, обкладення митом, оформлення, здiйснення контролю та iнших заходiв щодо реалізації митної полiтики в Українi.

Згідно з статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно з ст. 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України полягає у переміщення або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відтак, об`єктивною стороною даного правопорушення розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Частиною 2 ст. 460 МК України визначено, що перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України характеризується наявністю прямого умислу, коли особа, яка вчинила правопорушення, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх. Тобто правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу як підставу для переміщення товару, є підробленими чи одержані незаконним шляхом або містять неправдиві дані, але бажає шляхом подання цих документів незаконно перемістити товар.

Так, згідно з роз`ясненнями, що викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», для притягнення до відповідальності за ст.483 МК України необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

За відсутності зазначених умов, в діях особи не утворюється склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Крім цього, визначальним для встановлення наявності у діях особи складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є доведеність прямого умислу особи.

Так, із протоколу про порушення митних правил № 0042/40300/24 від 24.07.2024, вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, а саме те, що 02.07.2023 о 10 год 36 хв ОСОБА_1 на транспортному засобі НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , ввозячи на митну територію України товар: «автомобіль легковий, такий що використовувався: марка «AUDI», модель «Q3» номер кузова « НОМЕР_4 », календарний рік випуску: 2021 року, вчинив дії спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а саме подання митному органу, як однієї із підстави для переміщення товару підробленого документу - довіреності від 30.06.2023, зареєстрована в реєстрі за № 813.

Водночас, такий висновок митного органу не ґрунтується на фактичних обставинах справи та суперечить зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

При цьому сам по собі протокол про порушення митних правил без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні порушення митних правил.

Судом встановлено факт увезення 02.07.2023 о 10 год 36 хв через пункт пропуску «Смільниця-Кросценко» Львівської митниці гр. України ОСОБА_1 на транспортному засобі НОМЕР_2 / НОМЕР_3 товару: «автомобіль легковий, такий що використовувався: марка «AUDI», модель «Q3» номер кузова « НОМЕР_4 », календарний рік випуску: 2021 року, стверджений у протоколі про порушення митних правил №0042/40300/24 від 24.07.2024, даними АСМО Інспектор.

В якості підстави до переміщення вказаного товару разом із митною декларацією типу ЕЕ № 23UA23U4 гр. ОСОБА_1 були подані такі документи: договір купівлі продажу (інвойс) № 44306223 від 14.04.2023; свідоцтво про реєстрацію т/з № НОМЕР_5 від 10.04.2023 та довіреність від 30.06.2023 зареєстрована в реєстрі за № 813.

Як вбачається із копії вищевказаної довіреності від 30.06.2023, ОСОБА_2 , яка виступала власником товару уповноважує ОСОБА_1 , який виступав перевізником товару, бути представником в усіх установах, у тому числі з питання отримання, експедирування, супроводження та оформлення вантажів. Довіреність видано та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петренком Петром Івановичем.

Вартість товару згідно договору купівлі продажу (інвойс) № 44306223 від 14.04.2023 складає 9 863 дол. США (на день переміщення товару згідно курсу НБУ складає 360 676,10 грн).

03.07.2023 зазначений товар був доставлений гр. ОСОБА_1 до митниці призначення (Тернопільська митниця) та 03.07.2023 відділом митного оформлення № 3 митного поста «Тернопіль» Тернопільської митниці оформлений у вільний обіг товар за митною декларацією типу ДЕ № 23UA72U5 «автомобіль легковий, такий що використовувався: марка «AUDI», модель «Q3» номер кузова « НОМЕР_4 », календарний рік випуску: 2021 року.

Як вбачається із копії митної декларації типу ДЕ № 23UA72U5 від 03.07.2023, у графі 14 «Декларант/Представник» зазначено ФОП « ОСОБА_4 », у графі 8 «Вантажоодержувач» зазначено ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації, яка міститься у листі Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вих. № 26964/08.2-24 від 29.04.2024 (вх. №4461/5.13/7.25-20 від 30.04.2024) адресованого Тернопільській митниці, гр. ОСОБА_3 не реєстрував приватну нотаріальну діяльність по місту Одеса та Одеській області, серед працівників державних нотаріальних контор гр. ОСОБА_3 також відсутній.

Крім того, суд встановив, що представником декларанта у даній справі є агент з митного оформлення та митний брокер ФОП « ОСОБА_4 », який здійснював свою діяльність та діяв в інтересах ОСОБА_2 , яка є особою відповідальною за фінансове регулювання та зазначена у договорі купівлі-продажу (інвойсі) № 44306223 від 14.04.2023, як покупець, проводячи митне оформлення транспортного засобу в момент його переміщення через кордон.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 під час переміщення через митний кордон вказаного товару, як перевізник, усвідомлював те, що довіреність від 30.06.2023, зареєстрована в реєстрі за №813, яка видана та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петренком П.І. не відповідає дійсності та те, що ОСОБА_2 не вчиняла на користь ОСОБА_1 такої довіреності. Тобто, в даному випадку ОСОБА_1 за своїм статусом був лише водієм, який здійснював перевезення даного товару (транспортного засобу), що підтверджується даними АСМО Інспектор; договору купівлі-продажу (інвойс) самостійно він не укладав, всі документи, пов`язані з реєстрацією транспортного засобу оформляв безпосередньо ФОП « ОСОБА_4 », а відтак відповідальним за ввезення товару згідно даних матеріалів справи та даних декларацій ОСОБА_1 не виступав, а діяв лише як перевізник вказаного товару.

Також суд зауважує, що для складання довіреності потрібна особиста присутність особи, яка видає таку довіреність (довірителя), її паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків. Натомість присутність повіреного не є обов`язковою. Відтак сама лише наявність довіреності не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 , як повірений який не був присутній при видачі довіреності, знав чи є довіреність підробленою.

Крім того, матеріали справи не містять обвинувального вироку суду, яким було встановлено використання ОСОБА_1 завідомо підробленого офіційного документу, зокрема довіреності від 30.06.2023.

Також суд відхиляє доводи представника митного органу в тій частині про умисне подання ОСОБА_1 митному органу, як підстави для переміщення товару через митний кордон України, як перевізником товару, спірної довіреності, яка візуально не відповідала встановленій формі та була оформлена на спеціальному бланку, оскільки матеріалами справи підтверджено, що така довіреність була прийнята посадовими особами пункту пропуску «Смільниця-Корсценко» Львівської митниці та спростовує такі твердження про очевидну для ОСОБА_1 невідповідність форми довіреності вимогам законодавства, оскільки останній міг бути не обізнаний із порядком вчинення нотаріальних дій та бланків їх оформлення. Зважаючи на те, що професійно обізнані службові особи візуально не встановили невідповідність поданої довіреності встановленій формі, суд вважає цілком ймовірним, що таку невідповідність не зміг встановити й сам ОСОБА_1 .

Отже, достатніх даних і доказів для того, щоб зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а саме те, що ОСОБА_1 усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення транспортного засобу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення, митними органами не зібрано та в ході розгляду справи не встановлено.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так само Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема, у справах «Кобець проти України» (рішення від 14.02.2008), «Берктай проти Туреччини» (рішення від 08.02.2001), «Леванте проти Латвії» (рішення від 07.11.2002) вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 458, 483, 495, 526, 527, 528 Митного кодексу України, ст.ст. 9-11, 221, 247, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяА. А. Мостецька