Справа №461/8277/24
Провадження №3/461/3098/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., з участю представника Львівської митниці Державної митної служби України Сліпенка С.В., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України, для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 13.06.2022 виданий 1810, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст.483 Митного Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення 1211/20900/24 від 27.09.2024 року, 27.09.2024 року о 06 год. 22 хв. в пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, смугою руху «червоний коридор», в напрямку «в`їзд в Україну» прибув рейсовий автобус «NEOPLAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , сполученням "Штутгарт-Київ", яким в якості водія прямував громадянин України ОСОБА_2 . Перед початком митного контролю гр. ОСОБА_2 та двом іншим водіям було надано для заповнення митні декларації та роз`яснено митні правила. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митних декларацій штампом «Під митним контролем № 03398», під час проведення митного огляду транспортного засобу в технічному відділенні рейсового автобуса, під спальним місцем другого водія було виявлено прихований від митного контролю незадекларований товар а саме: 1) Мобільні телефони нові в заводських упаковках з маркуванням на упаковці "iPhone 16ProMax", в асортименті - 7 штук; 2) Смартгодинники нові в заводських упаковках з маркуванням на упаковці "Apple Watch Series 10 46mm Natural Titanium CEL". Виявлений під час митного огляду товар знаходився в технічному відділення рейсового автобуса під спальним місцем водія, загорнутий в непрозорі поліетиленові пакети та прикладений порожніми пляшками з-під води.

Доступ до виявлених предметів став можливим після відкриття технічної порожнини під спальним місцем водія та вивантаження всіх порожніх банок з-під води. В пакетах з виявленими телефонами знаходились фіскальні чеки, згідно з якими загальна вартість телефонів та годинників становить 11 941,00 швейцарських франків, що станом на 27.09.2024 згідно курсу валют НБУ становить 580 614,41 гривень.

Згідно наданих громадянином України ОСОБА_2 пояснень, виявлені телефони та годинники, які йому дав у Німеччині знайомий чоловік для перевезення їх за винагороду через кордон, він особисто розмістив в технічному відділення автобуса, під спальним місцем другого водія та приклав інвентарем (порожніми пляшками з-під води).

Про наявність зазначеного товару гр. ОСОБА_2 в процесі усного опитування не заявив, в митній декларації не вказав.

Таким чином гр. України ОСОБА_2 , на думку митного органу, вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат Левицький Д.Р. у судовому засіданні, факт порушення ОСОБА_2 митних правил заперечив. Зазначив, що складений протокол є протиправним, необґрунтованим, та безпідставним, оскільки виявлений товар не перевозився в транспортному засобі з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів. Товар знаходився у відділенні конструктивно передбаченому виробником даного автобуса для розміщення особистих речей водіїв та доступ до товарів був вільним та нічим не обмеженим. Порожні пляшки від води не могли утруднювати доступ до вказаного відділення, чи виявленню вилученого товару. Просив провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Представник митниці в судовому засідання зазначив, що у діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушення, яке йому інкриміноване. До останнього слід застосувати стягнення, передбачене санкцією частини 1 статті 483 МК України.

Заслухавши доводи представника митниці та захисника особи відносно якої складено протокол, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1 Митного Кодексу України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

У відповідності до вимог ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного, митний орган повинен довести, що з об`єктивної сторони ОСОБА_2 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів, а з суб`єктивної сторони ОСОБА_2 мав чітко розуміти та усвідомлювати обставини і характер незаконного переміщення товарів через митний кордон України, передбачити шкідливі наслідки такого переміщення та бажати або свідомо допускати настання цих наслідків, тобто діяти з прямим умислом.

Тобто, при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, зокрема, є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю та з поданням органу доходів до митного оформлення документів, що одержані незаконним шляхом та містять неправдиві відомості стосовно одержувача товару.

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка його вчинила характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 483 МК України, склад вищевказаного правопорушення полягає саме в умисному переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товарів.

Отже, факт приховування товарів від митного контролю має принципове значення для правильного вирішення справи. Саме ці обставини підлягають доказуванню у даній справі, проте матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б безсумнівно встановлювали вказані факти, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 27.09.2024 року о 06 год. 22 хв. в пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці смугою руху «червоний коридор», в напрямку «в`їзд в Україну» прибув рейсовий автобус «NEOPLAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , сполученням "Штутгарт-Київ", яким в якості водія прямував громадянин України ОСОБА_2

Щодо переміщення товарів, а саме: мобільних телефонів нових в заводських упаковках з маркуванням на упаковці "iPhone 16ProMax", в асортименті - 7 штук; смартгодинників нових в заводських упаковках з маркуванням на упаковці "Apple Watch Series 10 46mm Natural Titanium CEL", які знаходились в технічному відділенні рейсового автобуса під спальним місцем другого водія, суд зазначає таке.

ОСОБА_2 , відповідно до протоколу про порушення митних правил №1211/20900/24 від 27.09.2024 року ставиться у вину переміщення товарів через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Разом з тим, такі твердження з протоколу про порушення митних правил №1211/20900/24 від 27.09.2024 року щодо названих вище товарів спростовується матеріалами справи.

Так, відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявність об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею глави 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.

Статтею 483 МК України встановлена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Об`єктивною стороною даного правопорушення є безпосередньо переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст.483 Митного кодексу України, передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена статтею 352 МК України (в редакції, чинній станом на час прийняття відповідної постанови; наразі 483 МК України встановлено відповідальність за аналогічні дії), може бути вчинене лише умисно.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У ст. 4 МК України зазначено визначення термінів, які містять норми цього Кодексу.

Зокрема, п. 53 ч.1ст. 4 МК України визначено, що спеціально виготовлене сховище (тайник) - сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Як вбачається з оглянутої у судовому засіданні фототаблиці, долученої до матеріалів справи, доступ до багажного відсіку транспортного засобу марки «NEOPLAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не був утрудненим, чи обмеженим, доступ до товарів не ускладнювався необхідністю розбирання елементів салону чи багажного відділення, чи необхідністю відкриття технічних люків, призначених для обслуговування транспортного засобу.

Крім цього, судом встановлено, що товар знаходився у заводському упакуванні в коробках та пакетах, маркування яких не вводило в оману, та зовнішній вигляд коробок та сумок не давав підстав вважати, що їхній вміст складає будь-який конкретний товар, відмінний від виявленого.

Таким чином суд приходить до переконання, що для виявлення товару, автобус (його конструктивні елементи) не піддавався розбиранню, демонтажу тощо, також, у транспортному засобі не було виявлено тайників, а той факт, що доступ до товарів став можливий після вивантаження речей та порожніх пляшок з під води, не може свідчити про те, що ОСОБА_2 намагався їх приховати, або стверджувати, що доступ до речей був утруднений, а відтак дії ОСОБА_2 підпадають під ознаки ч.2 ст. 471 МК України, а саме: недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, що є відмінним від кваліфікації, наведеної митним органом

З огляду на наведене, під час розгляду даної справи, судом не здобуто та суду не надано достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Таким чином, частиною 1 ст.494 МК України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відповідно до ч. 2 даної статті протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості.

Відповідно до статті 494 МК України, протокол про порушення митних правил є основним джерелом доказів. Протокол складається у кожному випадку виявлення порушення митних правил, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення порушення митних правил, ніякого іншого документу про прийняття до провадження митними органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про порушення митних правил, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про порушення митних правил - це комплексне джерело доказової інформації. При цьому він набуває значення доказу лише тоді коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою митних органів; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею. Протокол про порушення митних правил повинен містити перелік всіх обов`язкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він немає доказового значення.

У протоколі при його складанні обов`язково вказується частина відповідної статті КУпАП, згідно з якою настає адміністративна відповідальність та розкривається, які самі дії правопорушника становлять об`єктивну сторону кожного конкретного виду адміністративного правопорушення.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даній справі за її конкретних обставин, в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України, а провадження щодо нього ч.2 ст.471 МК України не порушувалось.

Згідно ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 508 МК України та ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а фактично являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Водночас, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (у даному випадку митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву у доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (у даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі належних та допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити усю сукупність фактів, встановлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень, у даному випадку митний орган в особі уповноважених на це осіб.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що в ході розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів, які поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення, враховуючи вимоги закону щодо того, що усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягається до відповідальності, приходжу до висновку про відсутність у діях особи відносно якої складено протокол складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення про порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, оскільки суду не надано доказів на його підтвердження, тому за таких обставин справа про порушення митних правил підлягає закриттю.

Відповідно до ст.527МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

З урахуванням наведених вище доводів та мотивів, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України,-

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст.483 МК України закрити.

Вилучений за протоколом про порушення митних правил №1211/20900/24 від 27.09.2024 року товар повернути ОСОБА_2 для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Х.М. Мисько