справа № 631/1870/24
провадження № 3/631/825/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 та частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2024 року до Нововодолазького районного суду Харківської області від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло два адміністративних матеріала, складених відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 та частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які об`єднані в одне провадження.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 260456, складеного 30 листопада 2024 року інспектором відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області і лейтенантом поліції Ткачовим М.В., убачається, що 30 листопада 2024 року близько 15 годині 00 хвилин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила, психологічне насилля відносно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме вчинила з нею конфлікт, під час якого виганяла останню з будинку.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї сестри.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 260472, складеного 02 грудня 2024 року інспектором ювенальної поліції СВГ відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Федоренко Альбіною Володимирівною, убачається, що ОСОБА_1 не займається вихованням свого сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 30 листопада 2024 року о 10 годині 50 хвилин був знайдений на трасі Харків - Красноград без догляду батьків, чим порушила приписи статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 150 Сімейного кодексу України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як ухилення від належного виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення належних умов життя та виховання неповнолітніх дітей.

ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнала та пояснила, що приїхавши додому до своєї матері, у неї була розмова з її сестрою ОСОБА_2 про необхідність надання допомоги за оплату житла. Під час бесіди сестра вела себе неадекватно та почала звинувачувати у тому, що ОСОБА_1 виганяє її з будинку. Як зазначила ОСОБА_1 , через деякий час до конфлікту між сестер втрутився співмешканець сестри ОСОБА_4 , який почав ображати її нецензурною лайкою та погрожувати зґвалтуванням. ОСОБА_1 зазначила, що сім`я її сестри не виділяє кошти на оплату комунальних послуг, хоча має їх достатній кількості.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 вказала, що дійсно її сина ОСОБА_3 знайшли працівники поліції одного без догляду на території села Липкуватівка. На той час ОСОБА_1 перебувала у селищі Нова Водолага, а дитина знаходилась у її матері. Зі слів ОСОБА_1 , її син має психічний розлад здоров`я, тому передбачити його дії важко. Запевнила суд, що у подальшому буде більше уваги приділяти своїй дитині та слідкувати за ним. Просила суворо її не карати, оскільки вона має чотирьох дітей з психічним розладом, а також сама тяжко хворіє та 26 листопада 2024 року перенесла операцію. Проте доказів на підтвердження вищевказаних обставин ОСОБА_1 не надала.

Суддя, вислухавши пояснення особи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

При цьому, положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Домашнє насильство, відповідно до положень статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, являє собою умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

З урахуванням того, що згідно Конституції України регламентовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Також Основний Закон України декларує право кожного на повагу до його гідності, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

У даному випадку, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується даними, що містяться у:

протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 260456, складеного 30 листопада 2024 року інспектором відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Ткачовим М. В., в якому міститься підпис ОСОБА_1 ;

копії рапорту старшого інспектора-чергового Чергової частини відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції О. Почтара, про те, що 30 листопада 2024 року о 15 годині 06 хвилини надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 30 листопада 2024 року о 15 годині 06 хвилини за адресою: АДРЕСА_3 , сестра дружини вчиняє психологічне насильство, виганяє заявника з дружиною разом із маленькими дітьми, 4 дітей. Приписів не має. Заявник ОСОБА_4 . Даний рапорт зареєстрований в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 2892 від 30 листопада 2024 року;

копії протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30 листопада 2024 року з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , просить прийняти міри до сестри ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вчинила психологічне насилля у відношенні неї, а саме виганяла її та її чотирьох дітей з місця мешкання;

письмових поясненнях ОСОБА_2 від 30 листопада 2024 року, з яких вбачається, що 30 листопада 2024 року о 15 годині 00 хвилин за місцем її мекання за адресою: АДРЕСА_3 , у неї відбувся конфлікт на побутовому грунті з сестрою, ОСОБА_1 , в присутності їх матері, ОСОБА_5 . Під час сварки відбулася словесна перепалка, фізичного насилля не було. Як пояснила ОСОБА_2 сварка з сестрою виникла з приводу грошових коштів як сплати за умови проживання її родини. ОСОБА_2 додатково повідомила, що у цьому помешкання, окрім її родини, також мешкають й четверо дітей її сестри, а сама ОСОБА_1 мешкає у іншому місці в селищі міського типу Нова Водолага. ОСОБА_2 зазначила, що виділяє гроші на утримання будинку, але їх небагато, оскільки вона має четверо дітей, при цьому наймолодша дитина народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

письмових поясненнях ОСОБА_1 від 30 листопада 2024 року, яка зазначила, що 30 листопада 2024 року вона приїхала до своєї матері ОСОБА_5 , яка повідомила їй, що молодша донька, ОСОБА_2 , не допомагає їй по господарству, не дає кошти на комунальні послуги. Перебуваючи на кухні, у присутності матері, ОСОБА_1 почала говорити сестрі ОСОБА_6 , щоб вона давала кошти матері на комунальні послуги та харчі, з приводу цього у сестер відбувся конфлікт. ОСОБА_1 зазначила, що під час конфлікту вона нецензурною лайкою не висловлювалась, лише сказала сестрі, щоб вона разом зі співмешканцем та дітьми повертались додому у місто Полтаву, за місце мешкання її співмешканця;

письмових пояснення ОСОБА_5 від 30 листопада 2024 року, з яких вбачається, що вона мешкає разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_7 , своєю донькою, ОСОБА_2 , зятем ОСОБА_4 та онуками. 30 листопада 2024 року до неї приїхала донька ОСОБА_1 . Перебуваючи у трьох у приміщенні кухні ОСОБА_1 почала конфліктувати зі своєю меншою сестрою ОСОБА_2 з приводу того, що остання живе з співмешканцем та дітьми у неї, при цьому не надає допомоги на оплату комунальних послуг та не допомагає по господарству. З цього приводу ОСОБА_1 почала ображати свою сестру, ОСОБА_2 , та казати, щоб вона їхала до Полтави разом із дітьми;

письмових поясненнях ОСОБА_4 від 30 листопада 2024 року, який вказав, що 30 листопада 2024 року близько 15 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 , сталася сварка між його дружиною ОСОБА_2 та її сестрою ОСОБА_1 в присутності матері, ОСОБА_5 . Причину сварки він не знає, бо перебував в іншій кімнаті, але коли до нього вийшла його дружина, то зі сльозами на очах повідомила, що їх виганяють з будинку, на що він викликав працівників поліції.

Також інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Ткачовим Максимом Володимировичем 30 листопада 2024 року заповнено «Форму оцінку ризиків вчинення домашнього насильства» стосовно постраждалої особи - ОСОБА_2 , 24 роки, та кривдника - ОСОБА_1 , 35 років, відповідно до якої поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки як низький.

Крім того, 30 листопада 2024 року інспектором Сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Багліковим Б. С. було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 133498 стосовно кривдника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постраждала особа - ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесено строком на 3 доби з 17 години 00 хвилин 30 листопада 2024 року по 17 годину 00 хвилин 03 грудня 2024 року.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру відносно сестри - ОСОБА_2 .

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, судді не надано.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення як вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру відносно сестри ОСОБА_2 , що виявилось у намаганні тиски покинути місце проживання з родиною.

Що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Приписами частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно і у неповному обсязі. Таке ухилення може бути у формі бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку без будь-якого нагляду, незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У даному випадку, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується даними, що містяться у:

протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 260472, складеному 02 грудня 2024 року інспектором ювенальної поліції СВГ відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Федоренко А. В., який особисто підписаний ОСОБА_1 та зі змістом якого остання погодилась;

копії рапорту старшого інспектора - чергового Чергової частини відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції О. Почтара про те, що 30 листопада 2024 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 30 листопада 2024 року о 10 годині 46 хвилин за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, село Липкуватівка, траса, по трасі в бік селища Бірки заявник виявив хлопчика ОСОБА_3 , 9 років, мама ОСОБА_1 , зі слів хлопця знаходиться в місті Харкові. Даний рапорт зареєстрований в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 2887 від 30 листопада 2024 року;

копіях письмових пояснень ОСОБА_1 , з яких вбачається, що остання проживає у селищі Нова Водолага зі своїм співмешканцем, а її син ОСОБА_8 проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_5 , яка їм займається. ОСОБА_1 повідомила, що дійсно не займається вихованням свого сина, до неї неодноразово приїздили працівники Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради та інспектор Сектору ювенальної поліції, які проводили з нею профілактичні бесіди щодо виховання дітей та створення належних умов для проживання. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що 30 листопада 2024 року о 10 годині 50 хвилин їй зателефонували працівники поліції та повідомили, що її син був знайдений на трасі та йшов роздягнутий у сторону селища Нова Водолага, чому син там був їй невідомо;

копіях письмових пояснень ОСОБА_3 , що були надані у присутності матері ОСОБА_1 , який зазначив, що він мешкає зі своєю бабусею ОСОБА_9 , мати його вихованням не займається. Вранці 30 листопада 2024 року він прокинувся та без дозволу бабусі пішов з дому. По дорозі до нього під`їхала машина і невідомий чоловік запитав у нього куди він іде та зателефонував до поліції.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю та її дії правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення як ухилення від належного виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення належних умов життя та виховання сина, який покинув місця мешкання, перебував один на трасі, без нагляду дорослих.

При розгляді даної справи суддя бере до уваги те, що протоколи про адміністративне правопорушення складені уповноваженими державними особами і дії службових осіб, які їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 , не оскаржувалися, а саме: скарг до керівництва органу поліції, позовної заяви до суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, заяв до правоохоронних органів в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України - остання не подавала.

Вищевказані протоколи про адміністративне правопорушення складені з дотриманням вимог статтей 254 - 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання цих протоколів недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

В цілому, протоколи про адміністративне правопорушення не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, порушень вимог статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не встановлено.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2 та частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведеними, а тому вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує таке.

Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер його вчинення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення судом не встановлено.

Статтею 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відтак, керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєних адміністративних правопорушень, особу правопорушника та ступень її вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення України та попередження - за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням вимог статтей 34, 35 та 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з частиною 1 та пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Статтею 7 Закону України № 3460-IX від 09 листопада 2023 року «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3028 гривень 00 копійок.

В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 605 гривень 60 копійок, - зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9 - 11, 23, 24, 25, 27, 33 - 36, частиною 2 статті 38, статтею 40-1, частиною 1 статті 173-2, частиною 1 статті 184, статтями 245, 246, 249 - 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 - 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 173-2, частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення за частиною 1 статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 170 гривень 00 копійок, за частиною 1 статті 184 Кодексу про адміністративні правопорушення у виді попередження.

Остаточне адміністративне стягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити з урахуванням положень статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок, який стягнути на користь держави (номер рахунку (IBAN): UA UA0020559, код класифікації доходів бюджету: 21081100, отримувач: ГУК Харків обл/СТГ Нова Вод/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП - електронне адміністрування податку).

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку), номер рахунку (IBAN) UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі (340 гривень 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Т. М. Трояновська