Справа № 462/1675/24 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 33/811/774/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гриневича М.М. на постанову Залізничного районного суду м Львова від 08 травня 2024 року,

встановив:

постановою Залізничного районного суду м.Львова від 08 травня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 14.02.2024 року о 21 год. 10 хв. у м. Львові на вул. Городоцькій, 286 б керувала транспортним засобом автомобілем BMW X3, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі з метою встановлення алкогольного сп`яніння водій відмовилася. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову адвокат Гриневич М.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 08 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

Стверджує, що з боку працівників поліції мали місце порушення вимог закону. Так, із відеозапису події вбачається, що працівники патрульної поліції перебували у службовому автомобілі на заправці WOG та очікували на те, що автомобіль ОСОБА_1 почне здійснювати рух. Як тільки автомобіль почав здійснювати рух, то працівники патрульної поліції почали його наздоганяти та зупиняти. Відтак, на думку апелянта, причиною зупинки автомобіля ОСОБА_1 стала злочинна впевненість у тому, що водій ОСОБА_1 вживала алкогольні напої, і така зупинка є незаконною, тому всі подальші дії працівників патрульної поліції, зокрема і вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння є неправомочними і водій не зобов`язаний їх виконувати.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не було по суті роз`яснено зміст правопорушення, акт огляду та направлення на огляд складався без участі ОСОБА_1 та для знайомлення їй не надавася; ОСОБА_1 не розуміла у чому її обвинувачують та мала намір пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», однак через сильне душевне хвилювання не змогла його пройти, а працівник поліції протлумачив це як відмову від огляду, не надав можливість ОСОБА_1 скористатися правом на захист та забезпечити участь захисника та не роз`яснив ОСОБА_1 можливість пройти огляд у медичному закладі шляхом надання зразків біологічного середовища.

Відтак, на думку апелянта, під час розгляду справи не здобуто належних доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення не подавала, що не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги у її відсутність. Крім того представник ОСОБА_1 адвокат Гриневич М.М. не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутність свого довірителя.

Заслухавши доводи адвоката Гриневича М.М., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, такі вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 , суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі, не дав їм належної оцінки.

Згідно з ч.2 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.п. 8,12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно із ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із п.8 р. ІІ Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не має права скласти протокол за статтею 130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

Із оглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що після того, як працівники поліції зупинили транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння остання зазначила, що алкоголь не вживала і погодилася пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Проте, спробувавши продути у прилад Драгер, у зв`язку із сильним душевним хвилюванням та панічними атаками, ОСОБА_1 не змогла завершити проходження огляду з причин що не залежали від її волі, просила скористатися правом на правову допомогу адвоката, оскільки не розуміла вимог працівників патрульної поліції. Не зважаючи на те, що працівник поліції бачив та неодноразово на відеозаписі до своєї колеги стверджує, що водій не розуміє, що відбувається, не надав можливість ОСОБА_1 скористатися правом на захист та забезпечити участь захисника.

Працівник поліції на свій розсуд тлумачив згадані законодавчі норми, сприйняв такі дії ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду.

Пунктом 10 розділу II Інструкції передбачено, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі щодо якої проводився огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу.

Разом з тим, всупереч вимогам законодавчих актів працівники патрульної поліції не роз`яснили ОСОБА_1 зміст адміністративного правопорушення, не вручили акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд, такі документи склали без участі ОСОБА_1 , не вказали ОСОБА_1 жодних ознак алкогольного сп`яніння, крім запах алкоголю. При чому із відеозапису події вбачається, що працівник поліції вказує про те, що він не розуміє «чи запах алкоголю від ОСОБА_1 чи від автомобіля».

Крім того, працівники патрульної поліції не роз`яснили ОСОБА_1 можливість пройти огляд у медичному закладі зокрема шляхом надання зразків біологічного середовища, оскільки працівники поліції бачили і розуміли, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані стресу та не розуміє за що її хочуть притягнути до відповідальності. Натомість працівник поліції зазначив «це марно щось пояснювати, я складаю протокол». Також працівники патрульної поліції не роз`яснили ОСОБА_1 її права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, тільки озвучили можливість відмовитися від пояснень на підставі ст..63 Конституції України.

При апеляційному розгляді, представник ОСОБА_1 адвокат Гриневич М.М. суду пояснив, що його клієнтка тривалий час хворіє на панічні атаки у зв`язку з чим близько двох років на регулярній основі відвідує психолога, у стресовій ситуації, яка склалася внаслідок сильного душевного хвилювання виникла панічна атака і його довірителька взагалі не розуміла, що на неї складено протокол за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Натомість вона вважала, що такий протокол складено через непрестебнутий ремінь безпеки. Згадане підтверджується і письмовими поясненнями ОСОБА_1 зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 635687 від 14.02.2024 року «їхала без ремня безпеки руху». Просив врахувати, що ОСОБА_1 є матір`ю чотирьох невонолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , і право на керування транспортним засобом необхідне їй для забезпечення здійснення догляду за дітьми, зокрема щодо доставлення їх на автомобілі до дитячих садочків, школи, різних гуртків.

Зважаючи на викладене, апеляційним судом встановлено, що поліцейськими не були дотримані вимоги ст. 266 КУпАП щодо порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а також вимоги Інструкції.

З огляду на те, що в матеріалах справи не міститься належних й допустимих доказів на підтвердження, поза розумним сумнівом, факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всі сумніви щодо доведеності вини останньої тлумачаться на її користь.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування як незаконної постанови суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи були проігноровані встановлені апеляційним судом обставини, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 08 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ