ПОСТАНОВА

іменем України

10 червня 2024 року місто Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин Володимир Ярославович, розглянувши справу за матеріалами, котрі надійшли відВідділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не вказаний, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, заміжньої, фізичної особи-підприємця, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягалася,

за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 751327, складеного 02.05.2024 року о 21:50 год. інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Білинцем Р.Б. відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, останній інкримінується те, що вона 02.05.2024 року о 19:55 год. по вул. Б. Хмельницького у с. Волосянка Стрийського району Львівської області, керуючи належним їй транспортним засобом марки LEXUS моделі NX 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки та, будучи неуважною при об`їзді перешкоди у вигляді заздалегідь припаркованого водієм ОСОБА_2 на узбіччі дороги належного ОСОБА_3 транспортного засобу марки OPEL моделі VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причіпом, не зареєстрованим у встановленому порядку, виїхала на бордюр, й внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди керований нею й одночасно належний їй транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим вона порушила вимоги підпункту «б» пункту 2.3., пунктів 12.1. та 12.3. Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності, та ОСОБА_2 , який за матеріалами цієї справи значиться потерпілим від адміністративного правопорушення, кожен будучи двічі належно та завчасно повідомленими про місце, дату та час судового розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, у жодне з призначених судових засідань не з`являлися,про причини своєї неявки суддю не повідомляли. Крім того, інформація про розгляд цієї справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП щоразу розміщувалася на офіційному вебпорталі «Судова влада України» Сколівського районного суду Львівської області у розділі «інформація для громадян з найменуванням ГРОМАДЯНАМ.

Оскільки в силу ч. 2 ст. 268, ч. 2 ст. 269 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, присутність особи, який притягається до адміністративної відповідальності, як і особи, який за матеріалами справи значиться потерпілим від зазначеного адміністративного правопорушення, не є обов`язковою, а тому суддя, враховуючи також ту обставину, що викликав цих осіб для їх участі у судовому розгляді у даній справі про адміністративне правопорушення двічі, вважав за доцільне розглядати дану справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та за відсутності особи, який за матеріалами справи значиться потерпілим від адміністративного правопорушення. Суддя переконаний, що призначати судовий розгляд цієї справи втретє при наведених вище обставинах буде недоцільним, так як здійснення такого розгляду без участі осіб, присутність яких не визначена законом як обов`язкова, не суперечитиме завданню провадження у цій справі, а всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати усі обставини цієї справи можливо й за відсутності зазначених осіб.

При цьому, така позиція судді узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» (заява № 36665/02), котре набуло статусу остаточного та відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх багатьох рішеннях Європейський Суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, підпунктом «б» пункту 2.3, пунктами 12.1 та 12.3. Правил дорожнього руху, порушення котрих ставиться у провину ОСОБА_1 , передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Визначення дорожньо-транспортної пригоди наведене у пункті 1.10. Правил дорожнього руху, за змістом котрого дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, встановлює стаття 124 КУпАП.

Разом з тим, зібрані матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення не підтверджують у цілому ту обставину, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи учасником дорожнього руху, у наведеній дорожній обстановці, не дотрималася інкримінованих їй вимог підпункту «б» пункту 2.3. та пунктів 12.1., 12.3 Правил дорожнього руху України, тобто будучи водійкою, порушила ці правила, що, своєю чергою, мало наслідком спричинення пошкоджень транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, або ж внаслідок чого загинули або поранені люди.

Так, у матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення наявна схема місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.05.2024 року, у котрій, зокрема в переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень та локалізації пошкоджень не зазначено про пошкодження будь-яких інших транспортних засобів, окрім як транспортного засобу марки LEXUS моделі NX 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чи вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Своєю чергою, власницею транспортного засобу марки LEXUS моделі NX 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності. Інформація з приводу пошкодження іншого майна відсутня.

Отож, матеріали даної справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, котрі б відповідали критеріям їх достатності та допустимості, на підтвердження заподіяння будь-кому матеріальних збитків внаслідок пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, окрім як самій ОСОБА_1 як власниці транспортного засобу марки LEXUS моделі NX 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Тому, ОСОБА_4 , який за матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення значиться потерпілим, таким не являється. Більше того, матеріали даної справи про адміністративне правопорушення містять відомості на підтвердження притягнення останнього як водія належного ОСОБА_3 транспортного засобу марки OPEL моделі VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причіпом, до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 та за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку із здійсненням ним, з-поміж іншого, зупинки керованого транспортного засобу у місці, де був неможливий зустрічний роз`їзд.

Отже, під час судового розгляду цієї справи встановлено, що 02.05.2024 року о 19:55 год. по вул. Б. Хмельницького у с. Волосянка Стрийського району Львівської області, ОСОБА_1 , керуючи належним їй транспортним засобом марки LEXUS моделі NX 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустила наїзд таким на бордюр задля уникнення перешкоди, в результаті чого не були пошкоджені інші транспортні засоби, вантажі, автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди, дорожні споруди чи інше майно. До того ж, перешкода існувала у вигляді транспортного засобу марки OPEL моделі VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причіпом, який був припаркований у місці, де був неможливий зустрічний роз`їзд.

Відтак суддя, при встановлених усіх обставинах під час судового розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, у їх сукупності, дійшов висновку, що направлені ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській областідо Сколівського районного суду Львівської області матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, являються сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема порушення правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення для додаткового оформлення, так як можливість внесення до викладеного у ньому змісту виправлень, змін чи дописувань, зокрема й у фабулу правопорушення, чинним КУпАП не передбачено, а профільним підзаконними нормативними актами вчиняти відповідні дії після складення протоколу про адміністративне правопорушення та вручення його примірника особі, який притягається до адміністративної відповідальності, безпосередньо заборонено.

Згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Своєю чергою, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору у межах розгляду даної справи.

Керуючись статями 8-9, 40-1, 124, 221, 245, 247, 251-252, 268-269, 275, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якої її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Копію постанови у той же строк вручити або вислати особі, який значиться потерпілим від адміністративного правопорушення, на його відповідне прохання про це.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Строк пред`явлення даної постанови до виконання становить три місяці.

Суддя Володимир МИКИТИН