Справа № 675/892/24
Провадження № 3-зв/675/40/2024
П О С Т А Н О В А

10 червня 2024 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Пашкевич Р. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав заяву судді Столковського Віталія Івановича про самовідвід у справі № 675/892/24, провадження № 3-/675/373/2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

В провадженні Ізяславського районного суду Хмельницької області знаходиться адміністративна справа № 675/892/24 про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП (головуючий суддя Столковський В.І.).

Суддя Столковський В.І. заявив самовідвід по даній справі, оскільки до адміністративної відповідальності притягується ОСОБА_1 , який є чоловіком його рідної сестри.

Зазначена обставина, на думку судді Столковського В.І., може викликати сумніви у його неупередженості.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про наступне.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає поняття «відвід судді» та порядку розгляду заяв про відвід.

Проте, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України, законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому вважаю, що заява про відвід має бути розглянута по суті.

Враховуючи зазначене, а також вимоги ст. 9 Конституції України, вважаю розгляд заяви про відвід судді, в рамках справи про адміністративне правопорушення, можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом.

Як зазначалось вище, питання відводу чи самовідводу судді не врегульовано нормами КУпАП. З метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону, найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та керуванні, при вирішенні питання про відвід чи самовідвід судді, ст.ст. 75, 81 КПК України.

Вичерпний перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні встановлений ст. 75 КПК України.

Так, у провадженні судді Ізяславського районного суду Хмельницької області Столковського В. І.перебувають адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Адміністративним правопорушником у даній справі є ОСОБА_1 , який є чоловіком рідної сестри судді Столковського В. І.

Дана обставина, може викликати сумнів у безсторонності судді ОСОБА_2 , не забезпечить наявність необхідної довіри до суду та поставить під сумнів будь-яке судове рішення, прийняте ним у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь в кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також усталену практику Європейського Суду з прав людини (рішення у справах «Пьєрсак проти Бельгії», «Лангбергер проти Швеції»), суд виходить з того, що якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно її вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливий прояв упередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.

Статтею 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й сприйматися будь - ким як неупереджений.

Крім того, відповідно до положень Кодексу суддівської етики та п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суд констатує, що ознак упередженості судді ОСОБА_2 при розгляді даної справи на даний час на встановлено.

Разом з цим, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави вважати, що за наведених суддею Столковським В. І.обставин у подальшому при розгляді даної справи як у учасників справи, так і у стороннього спостерігача, можуть виникнути сумніви у неупередженості судді щодо ходу розгляду справи та законності і справедливості ухваленого рішення за результатами її розгляду.

Таким чином, вважаю за необхідне заяву судді Столковського В. І. про самовідвід у справі №675/892/24, провадження № 3/675/373/2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 248 КУпАП, ст.ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву судді Столковського Віталія Івановича про самовідвід у справі № 675/892/24, провадження № 3/675/373/2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення задовольнити.

Адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматичного розподілу з метою визначення іншого судді.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. В. Пашкевич