Справа № 584/881/24
Провадження № 3/584/448/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 м. Путивль

Суддя Путивльського районного суду Сумської області Токарєв С.М., при секретарі Зікрати Я.В., з участю прокурора Свинаренка В.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Кандюкова Г.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої на посаді заступника директора з навчально-виробничної роботи ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

встановив:

23.12.2022 ОСОБА_1 , будучи т.в.о. директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей», тобто посадовою особою юридичної особи публічного права, використовуючи свої повноваження з приватним інтересом, реалізувала управлінське рішення у письмовій формі, особисто не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомила про наявність такого конфлікту інтересів під час видання та підписання наказу від 23.12.2022 № 15-К/З «Про щорічну винагороду педагогічним працівникам ліцею», чим порушила вимоги п.п.1,2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII та вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім цього, 23.12.2022 ОСОБА_1 , будучи т.в.о. директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей», тобто посадовою особою юридичної особи публічного права, використовуючи свої повноваження з приватним інтересом, які є дискреційними, реалізувала управлінське рішення у письмовій формі, - видала наказ від 23.12.2022 № 15-К/З «Про щорічну винагороду педагогічним працівникам ліцею», яким надала собі в грудні 2022 року щорічну грошову нагороду у розмірі 10 % посадового окладу, який є одним із найбільших розмірів винагороди серед інших педагогічних працівників згідно з вищевказаним наказом, чим порушила вимоги п.п.3,4 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII та вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Постановою судді від 08.10.2024 зазначені справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчинених адміністративних правопорушеннях заперечила повністю. Пояснила, що вона працює у ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» на посаді заступника директора з навчально-виробничої роботи. З наказом Департаменту освіти Сумської обласної державної адміністрації про покладення на неї тимчасового виконання обов`язків директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» від 13.12.2022 № 137-к «Про тимчасове покладання обов`язків директора» під розпис її ознайомлено не було. Також ОСОБА_1 не заперечувала, що нею було підписано наказ від 23.12.2022 № 15-К/З «Про щорічну винагороду працівникам ліцею».

Захисник адвокат Кандюков Г.Г. в судовому засіданні зазначив, що наявні в матеріалах справи докази не доводять поза розумним сумнівом факту наявності в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім цього, захисник звертав увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт ознайомлення його підзахисної ОСОБА_1 під розпис зі змістом наказу Департаменту освіти Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2022 № 137-к «Про тимчасове покладання обов`язків директора», про покладення на неї тимчасового виконання обов`язків директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей». Зазначена обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 не набула статусу посадової особи юридичної особи публічного права та не набула статусу суб`єкта, на якого поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII.

Також захисник звертав увагу на те, що питання про визначення розміру грошової винагороди педагогічним працівникам вирішувалось адміністрацією ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» та погоджувалось з профспілковою організацією ще до видання Департаментом освіти Сумської обласної державної адміністрації наказу від 13.12.2022 № 137-к «Про тимчасове покладання обов`язків директора», яким на ОСОБА_1 покладено тимчасове виконання обов`язків директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей». При цьому, ОСОБА_1 не приймала участі у вирішенні зазначених питань.

Також захисник звертав увагу на те, що адміністративну справу відносно ОСОБА_1 . Управлінням стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України було зареєстровано 26.04.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи рапортом від 26.04.2022, в якому зазначається про отримання інформації про можливе порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII посадовими особами ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей». А тому захисник вважає, що саме з цього часу почався перебіг строку накладення адміністративного стягнення, що передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП, та з якого слід рахувати 6-ти місячний строк, протягом якого можливо притягнути особу до відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією.

Разом з тим, захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, оскільки не доведено суперечностей між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 , а тому провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Прокурор Свинаренко В.Ю. в судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення повністю доведена. Вважає, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, просив накласти на останню стягнення з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП.

Прокурор Свинаренко В.Ю. вважає, що порушення вимог запобігання та врегулювання конфлікту інтересів доведено дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами. Момент виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є момент складання протоколу про таке правопорушення уповноваженою на це особою, а отже днем виявлення правопорушення є 21.06.2022.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні у якості свідка було допитано головного бухгалтера ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» ОСОБА_2 , яка пояснила, що розмір щорічної грошової винагороди за 2022 рік, яка підлягає виплаті педагогічним працівникам ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» на підставі ст. 57 Закону України «Про освіту», було визначено на засіданні адміністрації ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» на якому був присутній директор ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» ОСОБА_3 , вона та ряд інших працівників. При цьому, заступник директора з навчально-виробничної роботи ОСОБА_1 у вказаному засіданні участі не приймала. Вказане засідання відбувалося ще до того, як директор ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» ОСОБА_3 пішов на лікарняний. В подальшому, 09.12.2022 нею було складено письмове клопотання на ім`я голови профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників та учнів ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» ОСОБА_4 , в якому вона просила розглянути питання щодо надання згоди на виплату педагогічним працівникам ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» винагороди відповідно до ст. 57 Закону «Про освіту» в межах лімітів по заробітній платі за рахунок загального фонду, передбачених в грудні 2022 року. Цього ж дня, тобто 09.12.2022 на засіданні профспілкового комітету внесене нею клопотання було розглянуто та профспілковим комітетом було надано згоду на виплату грошової винагороди педагогічним працівникам ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей». Після отримання нею протоколу засідання профспілкового документу 23.12.2023 було видано наказ про надання щорічної винагороди педагогічним працівникам ліцею, який вона також підписувала.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника адвоката Кандюкова Г.Г., прокурора Свинаренка В.Ю., допитавши свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона складу правопорушення - це система передбачених адміністративно-правовою нормою ознак, що характеризують зовнішню сторону проступку. Факультативними ознаками є: час, місце, умови, способи та засоби вчинення правопорушення.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а відповідно ч. 1 ст. 33 цього Кодексу стягнення за правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При цьому адміністративна відповідальністьце різновид юридичної відповідальності і реакція суспільства на шкоду, заподіяну правопорушенням, державна оцінка порушення правової норми, що охороняється адміністративно-правовими санкціями, і є складовою державного примусу, тобто примусове, з додержанням встановленої процедури, застосування правомочним суб`єктом передбачених законодавством за вчинення адміністративного проступку заходів впливу, які виконані правопорушником (специфічне реагування держави на правопорушення, що полягає в застосуванні уповноваженим органом або посадовою особою передбаченого законом стягнення до суб`єкта правопорушення). Стягнення за вчинення такого протиправного діяння накладається органом державної влади (посадовою особою органу державної влади) наділеним відповідними адміністративними повноваженнями.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення - це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Слід також зазначити, що встановлення законодавцем обмеженого строку притягнення до відповідальності є однією із умов дисциплінування суб`єкта владних повноважень для належного виконання законодавчо визначених обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

При цьому, аналіз чинного законодавства вказує на те, що певні інформація про обставини та факти адміністративного правопорушення можуть бути відомі будь-кому (безпосередньому керівнику, викривачу, правоохоронному органу тощо). Встановлення і навіть документування ними такої інформації не може вважатися встановленням факту адміністративного правопорушення, оскільки такі особи не наділені правом робити висновок про наявність або відсутність правопорушення, вони лише інформують про певні факти компетентні органи, надають документи тощо.

«Виявити» правопорушення означає встановити наявність усіх передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак конкретного правопорушення. Право встановлення цього факту і його документування має особа, уповноважена на складання протоколу.

Особа, уповноважена на складання протоколу, у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають стосунок до вчиненого правопорушення (збір документів, інформації, отримання пояснення тощо).

Висновок про те, що виявлено саме правопорушення (як сукупність усіх передбачених законом ознак - об`єкт, суб`єкт, об`єктивна, суб`єктивна сторона) така особа робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. При цьому робить це з моменту фактичного встановлення усіх необхідних ознак та участі особи у його отриманні.

Початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли особою, уповноваженою на складання протоколу, зібрано і проаналізовано необхідні докази та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, що може свідчити про дату виявлення адміністративного правопорушення. Виявити правопорушення, пов`язане з корупцією, означає установити наявність підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення, що є наслідком складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, датою виявлення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суд вважає дату складання відповідних протоколів за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що дозволяє здійснити дії, передбачені частинами 2-4 ст. 256 КУпАП, тобто 21.06.2022.

В листі № 701/0/158-21 від 21.09.2021 Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду висловив свою позицію щодо дати виявлення правопорушення, а саме щодо питання застосування судами положень статті 38 КУпАП у частині визначення дня, з якого починається перебіг строку накладення адміністративного стягнення, Верховний Суд, зокрема, зазначив, що висновок про виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме сукупності його об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, яка уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Позиція Верховного Суду про те, що моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід вважати день складання протоколу про таке правопорушення уповноваженою посадовою особою також висловлена в листі від 09.04.2021 №1089/0/2-21 за результатами розгляду звернення Голови Національного агентства з питань запобігання корупції.

Беручи до уваги позицію сторони захисту, про те, що датою виявлення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є саме 26.04.2022, тобто коли Управління стратегічних розслідувань в Сумській області отримало інформацію про можливе порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII та зареєструвало адміністративну справу, то суд зазначає, що такі доводи є безпідставними, оскільки отримання певної інформації ще не свідчить про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

За таких обставин, позиція сторони захисту, в тому числі щодо процесуальних порушень, з урахуванням наявних у справі доказів, не дають сумнівів в правильності складених адміністративних протоколів відносно ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з протоколами.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до вимог ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за якузакономпередбачено адміністративну відповідальність.

Частина перша статті 172-7КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частина друга статті 172-7КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Визначення терміну «правопорушення, пов`язаного з корупцією», міститься у ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII і є діянням, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цимЗакономвимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 Закону.

Зокрема, суб`єктами відповідальності за ч.1, ч.2 ст.172-7КУпАП є визначені п.п. «а» п. 2 ч.1ст.3 Закону посадові особи юридичних осіб публічного права.

ОСОБА_1 , будучи т.в.о. директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» є посадовою особою юридичної особи публічного права і відповідно до положень підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Для таких осіб Закон України «Про запобігання корупції» встановлює алгоритм дій для запобігання та врегулювання конфлікту приватних та службових інтересів, що має на меті недопущення втрати довіри до службової особи та органу, в якому вона працює.

Невиконання даних зобов`язань відповідним суб`єктом тягне відповідальність за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 тимчасово виконувала обов`язки директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» з 13.12.2022 в період відсутності директора ОСОБА_3 , відповідно до наказу Департамента освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації № 137-К від 13.12.2022 (до дня відновлення працездатності ОСОБА_3 ).

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не набула статусу посадової особи юридичної особи публічного права та не набула статусу суб`єкта, на якого поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII, оскільки її не було під розпис ознайомлено зі змістом наказу Департаменту освіти Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2022 № 137-к «Про тимчасове покладання обов`язків директора», про покладення на неї тимчасового виконання обов`язків директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей», не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на наступне.

Дійсно, наявні в матеріалах справи копії наказів Департаменту освіти Сумської обласної державної адміністрації від 13.12.2022 № 137-к «Про тимчасове покладання обов`язків директора» не містять відомостей, що ці накази під розпис було доведено до відома ОСОБА_1 . Разом з тим, чинне законодавство не містить вимог про те, у якій саме формі такі накази мають бути доведені до відома працівника, на якого покладаються відповідні обов`язки. В той же час, ОСОБА_1 не заперечувала факту підписання нею наказу від 23.12.2022 № 15-К/З «Про щорічну винагороду педагогічним працівникам», в якому зазначено, що вона діє як т.в.о. директора ДПТНЗ. Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 була обізнана про те, що саме на неї покладено тимчасове виконання обов`язків директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей».

Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_1 було лише підписано наказ від 23.12.2022 № 15-К/З «Про щорічну винагороду педагогічним працівникам», а розмір вказаних виплат було визначено на засіданні адміністрації ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей», яке відбулося ще до покладання на ОСОБА_1 обов`язків директора та на якому ОСОБА_1 присутня не була, а також що зазначений розмір виплат було погоджено з профспілковою організацією, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до підпункту «д» п. 6.3. статуту ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей», що затверджений наказом Міністерства освіти і науки України від 21.08.2017 № 1207, директор професійного ліцею видає в межах своєї компетенції накази і розпорядження, заохочує працівників, учнів і слухачів професійного ліцею і застосовує передбачені законодавством стягнення.

Відповідно до п. 3 «Порядку надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам навчальних закладів державної та комунальної форми власності за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків», який затверджено постановою КМУ від 05.06.2000 № 898 щорічна грошова винагорода за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків надається відповідно до положення, яке затверджується керівником навчального закладу чи методичної установи за погодженням з профспілковим комітетом і може включати в себе додаткові критерії, крім визначених у пункті 2 цього Порядку, з урахуванням специфіки навчального закладу чи методичної установи.

Згідно п. 4 цього ж Порядку щорічна грошова винагорода педагогічним працівникам видається на підставі наказу керівника навчального закладу чи

методичної установи, а керівникам - за погодженням з організацією вищого рівня. Таким чином, виключне право та остаточне рішення щодо надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам, приймає керівник навчального закладу (в.о. керівника), як особа уповноважена на розпорядження коштами навчального закладу та є основним підписантом фінансово-розпорядчих документів.

А отже спростовуються доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не впливала на прийняття рішення, а тому в її діях відсутній конфлікт інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII особи, зазначені у пунктах 1 і 2 ч. 1 ст. З цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі-Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Реальний конфлікт інтересів, відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII, це - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII, приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Слід зазначити, що фінансові питання завжди створюють для особи, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII, передумови для виникнення приватного інтересу, зумовлені особистою вигодою, а саме покращенням свого матеріального стану. Відповідно наявність у такої особи організаційно - розпорядчих або адміністративно-господарських повноважень, пов`язаних з вчиненням/невчиненням дій, прийняттям рішень стосовно себе утворює потенційний конфлікт інтересів, а реалізація стосовно себе таких повноважень - реальний конфлікт інтересів.

Згідно наказу № 15-К/З від 23.12.2022 «Про щорічну винагороду педагогічним працівникам», який підписано т.в.о. директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» ОСОБА_5 , остання надала собі, як заступнику директора навчально-виробничої роботи, щорічну грошову винагороду у розмірі 10 % посадового окладу, що становить 843,37 грн.

При цьому , т.в.о. директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» ОСОБА_1 не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Отже, т.в.о. директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» ОСОБА_1 , не повідомивши у встановленому Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, порушила вимоги п.1 та п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII.

Крім того, т.в.о. директора ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей», вчинила дію (підписала наказ № 15-К/З від 23.12.2022 «Про щорічну винагороду педагогічним працівникам», серед яких була вона особисто) в умовах реального конфлікту інтересів, пов`язаного з виникненням суперечностей між її особистими інтересами та службовими повноваженнями як т.в.о. директора, які впливають на об`єктивність прийняття рішення, чим порушила вимоги п.3 ч. 1 ст. 28. Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700 VII. За таких обставин, доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів є безпідставними.

Отже, з огляду на вищенаведене, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй адміністративних правопорушень при встановлених судом обставинах доведена повністю, а її дії підлягають кваліфікації за ч.1ст.172-7 КУпАП- як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та за ч.2ст.172-7 КУпАП- як вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Вирішуючи питання про накладення стягнення, відповідно до статтей 33, 36 КУпАП враховую характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто у межах санкції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

У зв`язку з накладенням адміністративного стягнення відповідно до статті 40-1 КУпАП вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. у дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 30, 33, 36, 40-1, 172-7, 268, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 виннною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накласти на неї на підставі ст.36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.М.Токарєв