ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/525/24 Справа № 702/563/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Нейло І. М. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участю захисника Підчасюка В.Ю. та правопорушника ОСОБА_1 в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Монатирищенського райсуду Черкаської обл. від 4.09.2024 р., якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сатанівка Умансь-

кого р-ну Черкаської обл., громадяни-

на України, не одруженого, працює

водієм, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 1.06.2024 р. в 00:08 год. по вул. Мальовнича в с. Сатанівка Уманського р-ну Черкаської обл. ОСОБА_1 передав право керування автомобілем ВАЗ-2102, р/номер НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 г) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що під дію п. 2.9 г) ПДР України підпадає лише водій, а не будь яка особа. Для доведення вини саме за передачу права керування особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, необхідно встановити, що особа, яка передала право керування, була водієм цього транспортного засобу, тобто керувала ним і в подальшому здійснила передачу права керування іншій особі. Протокол про адмінправопорушення не містить відомостей про те, що саме він був водієм автомобіля, оскільки рух автомобіля було зафіксована виключно під керуванням іншої особи. Разом з тим, в протоколі зазначено, що даний автомобіль належить йому, однак не надано жодних документів. Статусу належного користувача не встановлено і матеріали таких відомостей не містять, а тому вважає, що в його діях відсутня об`єктивна сторона адмінправопорушення. Наголошує про перебування в зазначеному автомобілі в якості пасажира. Власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_3 , в зв`язку з тим, що він не є власником авто, не був належним користувачем, автомобілем ніколи не керував, не володів правом на дане авто, то в нього не було можливості передати право керування іншій особі, зокрема ОСОБА_2 , тобто неможливо передати те, чого в тебе немає. Зазначеним обставинам суд не надав належної правової оцінки та дійшов помилкового висновку про наявність в його діях складу адмінправопорушення. Крім того, зауважує, що суд необґрунтовано не врахував пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Також зауважує, що повністю усвідомлює наслідки за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, зауважує, що на даний час він працевлаштований, єдиним джерелом прибутку є наявність посвідчення водія відповідної категорії, що надає право керувати транспортними засобами та отримувати дохід, а оскільки адмінправопорушення він не скоював, то визнання його винним та як наслідок позбавлення права керування транспортними засобами поставить його в скрутне становище.

Заслухавши доповідь судді, захисника Підчасюка В.Ю. та правопорушника ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, при цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 2564-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 1.06.2024 р. в 00:08 год. по вул. Мальовнича в с. Сатанівка Уманського р-ну Черкаської обл. ОСОБА_1 передав право керування автомобілем ВАЗ-2102, р/номер НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 г) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 495817 від 1.06.2024 р. ( а. пр. 1), копією протоколу про адмінправопорушення ААД 495867 від 1.06.2024 р. відносно ОСОБА_2 , копією роздруківки тесту на алкоголь (додаток до протоколу) виконаного із застосуванням спецприладу Alcotest Drager 6810 відносно ОСОБА_2 , результат позитивний 1,15 ‰, під час безперервної відеофіксаціїї. Зазначені документи складено уповноваженою посадовою особою, містять всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до їх змісту відсутні.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють правові відносини та які є предметом судового розгляду.

На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який досліджено в судовому засіданні, зафіксовано, як автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухається, зазначений автомобіль зупинили працівники поліції маяками червоного кольору, після зупинки до зазначеного автомобіля підійшли працівники поліції, з автомобіля вийшов водій ОСОБА_2 , на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_1 . З участю водія ОСОБА_2 , спочатку, якого працівник поліції починає виконувати процесуальні дії, а потім працівник поліції починає виконувати процесуальні дії з ОСОБА_1 , який двічі підтвердив факт того, що автомобіль його, що він довірив автомобіль ОСОБА_2 проїхатися і не заперечував того факту що він разом зі ОСОБА_2 , перед поїздкою, пили пиво.

Зазначений факт передачі ОСОБА_1 керування автомобілем ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, встановлено як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції.

З наявного в матеріалах справи про адмінправопорушення відеозапису з нагрудних відео-камер, який доданий до протоколу про адмінправопорушення працівниками поліції, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував факт належності йому автомобіля, також не заперечував факт передачі керування автомобілем ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. На відеозапису зафіксовані дії, які передували до складання протоколу про адмінправопорушення та процедури складання протоколу про адмінправопорушення.

Крім того, на відеозапису видно, що ОСОБА_5 перебував спочатку на передньому пасажирському сидінні автомобіля, потім поруч з автомобілем та ніяким чином не заперечує, що він є власником цього автомобіля та передав керування автомобілем ОСОБА_2 , який був в стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, чим порушив вимоги 2.9 г) ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно інформації з відкритих джерел, а саме з ЄДРСР, 13.06.2024 р. постановою Монастирищенського райсуду Черкаської обл. ОСОБА_2 притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд встановив, що 1.06.2024 р. в 00:08 год. по вул. Мальовнича в с. Сатанівка Уманського р-ну Черкаської обл. ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ-2102, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Постанова суду набрала чинності 25.06.2024 р.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Апеляційний суд наголошує, що через воєнний стан та вторгнення російських окупаційних військ, майже в усіх регіонах України з 25.02.2022 р. діє комендантська година та на час складання протоколу про адмінправопорушення комендантська година діяла і в Черкаській області з 00:00 до 4:00, під час якої заборонено пересування всіх осіб без спеціальної перепустки чи дозволу, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ці вимоги порушили.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Згідно ст. 23 КУпАП, адмінстягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адмінстягнення враховує характер вчинено-го правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.

Доводи апеляції про те, що правопорушник працює водієм, єдиним джерелом його доходу є наявність посвідчення водія відповідної категорії, що надає право керувати транспортними засобами та отримувати дохід, а оскільки адмінправопорушення він не скоював, то визнання його винним та як наслідок позбавлення права керування транспортними засобами поставить його в скрутне становище, на переконання апеляційного суду, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_5 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України. Само по собі працевлаштування ОСОБА_1 на посаді водія не є безумовною підставою для не застосування відносно нього адмінстягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом або закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-яких доказів відсутності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення правопорушником або його захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Монастирищенського райсуду Черкаської обл. від 4.09.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.