Єдиний унікальний номер 756/616/24
Апеляційне провадження № 33/824/1303/2024
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №499154, 24.12.2023 року о 10 год. 37 хв. по вул. Дніпроводська, 16, у м. Києві, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «DRAGER ALCOTEST 7510», результат огляду позитивний 1.14 проміле. ОСОБА_1 порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій просить постанову Оболонського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

06.03.2024 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Кушнеренко Є.Ю. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Дослідивши вищевказану заяву апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне:

Кодекс про адміністративні правопорушення не містить регламентації розгляду справи в режимі відеоконференції. В той же час апеляційний вважає можливим застосувати в даному випадку аналогію закону. Зокрема, відповідно нормами КАС передбачено розгляд справи в режимі відео конференції. В той же час, дана норма передбачає необхідність особи завчасно звернутися до суду із заявою про розгляд справи в режимі відеоконференції з метою забезпечення можливості реалізації такої відео конференції, а також інформування інших учасників процесу. В даному випадку вищевказана заява була сформована в системі «Електронний суд» 06.03.2024 року та надійшла судді безпосередньо в день судового засідання, що в своїй сукупності не надає можливості вважати поведінку заявника добросовісною. При цьому про наявність даної справи в суді апеляційної інстанції представник апелянта був повідомлений завчасно. Таким чином, з урахуванням вказаного, вищевказана заява представника ОСОБА_1 - адвоката Кушнеренко Є.Ю. не підлягає до задоволення.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Хоча чинним процесуальним законом і передбачене право апеляційного суду на вихід за межі доводів апеляційної скарги або прийняття нових доказів, які не досліджувалися раніше, однак випадки і підстави для цього чітко регламентовані законом. В даному випадку такі підстави відсутні, відтак апеляційний суд розглядає справу виключно у межах вимог апеляційної скарги.

Свою незгоду із оскаржуваною постановлю апелянт обґрунтовував насамперед недоведеністю факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначав, що працівниками поліції не було роз`яснено йому процедури огляду на стан сп`яніння та прав особи при цьому. Вказував, що працівниками поліції було порушено процес огляду, оскільки останні не запропонували ОСОБА_1 пройти огляду в належному закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд не може погодитися із вищевказаними доводами апелянта.

З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної боді-камери працівника поліції вбачається, що після зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , жодних заперечень керування таким транспортним засобом останній не висловлював. Апеляційний суд зазначає, що сам по собі процес зупинки транспортного засобу не передбачає обов`язкового фіксування факту такого керування. Окрім того, з відеозапису вбачається, що вимога працівників поліції була висловлена до ОСОБА_1 саме як до водія, жодних заперечень останній не висловлював. Крім того, в розмові з працівниками поліції ОСОБА_1 сам підтвердив то факт, що він керував автомобілем. Таким чином, вищевказане спростовує твердження апелянта щодо не керування ним автомобілем.

Також з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної боді-камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово роз`яснювалась як процедура проходження огляду на місці зупинки автомобіля, так і проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а також йому було роз`яснено права при проходженні такого огляду. Вказане було роз`яснено працівниками поліції апелянту як до фактичного проведення огляду, так і після проходження такого огляду.

Матеріалами справи (відеозаписом) підтверджено той факт, що ОСОБА_1 самостійно погодився на проходження огляду на місці зупинки автомобіля. Згодом, після отримання результатів такого огляду, ОСОБА_1 вказав, що такі результати не можуть бути вірними, однак, одразу ж відмовився від пропозиції працівників поліції пройти огляду у належному медичному закладі, що і було зафіксовано на наявному у матеріалах справи відеозаписі (10:38). Крім того, пізніше, вже під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції на запитання ОСОБА_1 про місцезнаходження такого медичного закладу повідомили останньому адресу такого закладу (11:01), однак ОСОБА_1 не змінив своєї позиції щодо небажання проходження огляду в такому закладі.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена невідповідність дійсності тих обставин, якими апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу, відтак порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року, прийняту відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба