Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1708/24 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Номер провадження №33/4805/1432/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 05 серпня 2024 року о 23-20 год в м. Радомишль по вул. Микгород керував транспортним засобом Mazda 626, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням мови, порушенням координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що працівники поліції не забезпечили йому можливість прослідувати до укриття під час повітряної тривоги. Зауважив, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі не відмовлявся, заперечував проти проходження останнього під час повітряної тривоги. Вказує на відсутність у своїх діях умислу. Крім того вказав, що адміністративні матеріали складались у його відсутності, зі змістом його не ознайомили, суть правопорушення, права та обов`язки не роз`яснили. Скаржник ставить під сумнів повноваження лікаря, який проводив огляд, а також законність проведення огляду технічним приладом, інформація про який відсутня. Крім того, не вважає протокол про адміністративне правопорушення беззаперечним доказом вини. Вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина не доведена.

ОСОБА_1 була надана можливість апеляційним судом надати свої покази у справі, проте він цим не скористався. Будучи належним чином повідомленим про місце і час судового засідання ОСОБА_1 у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи. Окрім того, слід зазначити, що в силу ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказаній категорії справ не є обов`язковою.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 662169 від 05 серпня 2024 року; копією постанови серії ЕНА №2764285 від 05 серпня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд не проводився; направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «Радомишльська лікарня» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 серпня 2024 року, огляд не проводився; розпискою від 05 серпня 2024 року про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом; довідкою ВП №3 Житомирського районного управління ГУНП в Житомирській області, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 24 вересня 2019 року, проте передав їх на вилучення у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції.

Так, із вказаного відеозапису з нагрудних портативних камер працівників поліції вбачається, що 05 серпня 2024 року о 23-20 год в м. Радомишль поліцейські зупинили ОСОБА_1 за кермом автомобіля Mazda 626, державний номерний знак НОМЕР_1 за порушення правил дорожнього руху, а саме не увімкнення відповідного покажчика повороту при зміні напрямку руху, перевірили документи та багажне відділення автомобіля. Вказавши на різкий запах алкоголю у водія, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу газоаналізатора Драгер, на що ОСОБА_1 спочатку погодився, вибрав запечатаний мундштук, отримав роз`яснення щодо порядку користування технічним пристроєм, проте пославшись на погане самопочуття, забажав їхати до медичного закладу та пройти огляд там. Після прибуття, ОСОБА_1 відмовився йти у лікарню, попросив відвезти його на місце зупинки, де він і пройде огляд, на що отримав роз`яснення щодо наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та права й обов`язки, передбачені Конституцією України та КУпАП. Далі водій поскаржився на різке погіршення здоров`я, ліг на лавку й попросив викликати лікаря. З лікарні вийшов медичний працівник, оглянув ОСОБА_1 , підтвердив запах алкоголю з ротової порожнини, вказав на підвищений тиск у зв`язку із вживанням спиртного, а також на відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 має суттєві розлади здоров`я. Після неодноразових намагань працівників поліції та працівника медичної установи спонукати водія пройти огляд у медичному закладі, від огляду останній ухилявся під різними приводами. Далі водію повторно роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Працівники поліції у присутності ОСОБА_1 склали щодо нього постанову серії ЕНА № 2764285 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, повідомили про дату розгляду справи у районному суді, відсторонили від керування транспортним засобом до повного витверезіння.

Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, оскільки хоча він і фрагментований, проте за допомогою останнього можна відтворити обставини, за яких патрульні, після виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, а тому є належним і допустимим.

Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейські діяли з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Апеляційний суд звертає увагу, що у розмові з поліцейськими ОСОБА_1 пропонував працівникам поліції неправомірну вигоду та попереджався про кримінальну відповідальність за це. Крім того, останній протягом усього часу намагався затягнути процес оформлення адміністративних матеріалів, поводив себе нетактовно із працівниками поліції та працівниками медичної установи. Також вищевказаними відеозаписами підтверджені зовнішні ознаки перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. Такі дії ОСОБА_1 суд розцінює як про спробу ухилитися від притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи скаржника, що від проходження огляду у лікарні він не відмовлявся, спростовуються відеозаписами, оскільки працівники поліції використали всі можливі інструменти для спонукання водія у проходженні процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 надані вичерпні роз`яснення, щодо наслідків його відмови у проходженні огляду.

Доводи скаржника щодо сумніву у повноваженнях медичного працівника, який за запитом останнього зміряв йому тиск, на думку апеляційного суду, правового значення не мають, оскільки ОСОБА_1 відмовився зайти у лікарню.

Крім того, працівники поліції під час проведення огляду на місці зупинки водію надали прилад Алкотестер Драгер із зазначенням номера тесту та відомостями про останню повірку технічного засобу, роз`яснили порядок його використання, тому доводи ОСОБА_1 у частині порушення працівниками поліції порядку використання технічного приладу є необґрунтованими та не узгоджуються із відеодоказами.

Не заслуговують на увагу аргументи скаржника про не забезпечення працівниками поліції можливості прослідувати до укриття під час повітряної тривоги, оскільки на наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не впливають.

Щодо посилання скаржника на неналежність протоколу про адміністративне правопорушення як доказу, варто зазначити, що останній є лише одним із доказів, на підставі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення та винність особи, а згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що він дійсно мав ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та від проходження в медичному закладі, що підтверджується вищевказаними відеозаписами. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді районного суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь