Справа № 450/687/23 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 33/811/1671/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю прокурора Іванової О.А., розглянувши апеляційну скаргу особи прокурора на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 березня 2023 року,

встановив:

постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126 КУпАП, ч. 2 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ст.36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 10 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) судового збору.

Відповідно до постанови, 11.02.2023 о 01 год. 37 хв. в с.Лани, вул. Шевченка, 89, Львівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA FABIA, д.н.з. НОМЕР_1 без права керування повторно протягом року. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а ПДР. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.5 ст. 126 КУпАП. 11.02.2023 о 01 год. 37 хв. в с.Лани, вул. Шевченка, 89, Львівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA FABIA, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, вчинене повторно протягом року.

На таку постанову прокурор подала апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності змінити у частині накладення адміністративного стягнення у межах санкції, передбаченої КУпАП.

В обґрунтування поважності причин строку на апеляційне оскарження покликається на те, що участь прокурора у розгляді судом матеріалів про адміністративне правопорушення не передбачена, а про існування оскаржуваної постанови прокурору стало відомо 06 листопада 2024 року після надходження відповідних матеріалів з ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що 06 листопада 2024 року в Пустомитівську окружну прокуратуру з Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області надійшов лист з додатками для вжиття заходів реагування відповідно до вимог КУпАП, у зв`язку з неможливістю органом поліції виконати постану суду, так як, ОСОБА_1 являється військовослужбовцем Національної гвардії України з 29 травня 2019 року, а з 13 квітня 2021 року проходить контрактну військову службу у військовій частині НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 . У вказаних матеріалах ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області подав для обґрунтування копію оскаржуваної постанови, посвідчення військовослужбовця ОСОБА_1 , копію довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України видана ОСОБА_1 , копію постанови Пустомитівського районного суду від 16 липня 2024 року про відмову у зміні призначеного покарання.

Наголошує про те, що згідно ч.1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За вчинення адміністративних правопорушень, зокрема, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху до зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.

Зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.287 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржене прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП. Згідно з ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Звертає увагу суду на те, що нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості заміни адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на інше адміністративне стягнення, окрім того ч.5 ст.126 та ч.2 ст.130 КУпАП не належать до військових адміністративних правопорушень, а виконання оскаржуваної постанови не відноситься до компетенції командира військової частини.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причину неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Прокурор пояснила, що станом на тепер ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження, то зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджуються доводи клопотання про поновлення такого строку, апеляційний суд вважає, що такий строк необхідно поновити.

Згідно із положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126 КУпАП, ч. 2 ст. 130 КУпАП ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддя дав належну оцінку, відповідає фактичним обставинам справи і не оспорюється апелянтом.

Поряд з цим, висновок суду першої інстанції про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту, є необґрунтованим, що є підставою для зміни оскаржуваної постанови в частині накладеного адміністративного стягнення з огляду наступне.

Санкція ч.2 ст.130 КУпА тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Застосовуючи адміністративне стягнення суддя місцевого суду, врахувавши положення ст. 36 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 основне адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП, у виді адміністративного арешту строком 10 діб та додаткове адміністративні стягнення в межах санкції ч.5 ст. 126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Разом з тим, положення ч.1 ст.15 КУпАП регулюють відповідальність військовослужбовців за вчинення адміністративних правопорушень та заборонябть застосування до військовослужбовців за порушення правил безпеки дорожнього руху такі види адміністративних стягнень як громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем (а.с. 68-70) Національної гвардії України з 29.05.2019, а з 13.04.2021 проходить контрактну військову службу у ВЧ НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 та перебуває в зоні бойових дій на Сході України, тому до ОСОБА_1 не може бути застосовано адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

Відтак, апеляційним судом встановлено обставину, яка дає можливість змінити стягнення накладене судом першої інстанції.

При цьому апеляційний суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, захищає територіальну цілісніть держави від російського агресора, враховує майновий стан правопорушника, те, що він не працює, не має постійного джерела доходу, відтак передбачений санкцією штраф у розмірі 2400 розмірі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є значною сумою.

Крім того, перебуваючи на військовій службі на сході України, ОСОБА_1 позбавлений можливості вчасно ознайомитися і виконати постанову суду зокрема у частині оплати штрафу, що може мати наслідком подвоєння розміру такого штрафу, спричинивши непомірно тяжкі наслідки матеріального характеру для ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд вбачає за можливе застосовувати положення ст.22 КУпАП у частині основного покарання у вигляді штрафу, обмежившись у цій частині усним зауваженням.

Наведене узгоджуватиметься із правовою позицією, Пленум Верховного Суду України, який у в п. 17 постанови від 3 червня 2005 р. N 8 роз`яснив, що, вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідками.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 березня 2023 року у частині призначеного адміністративного стягнення слід змінити, оскільки це зможе повністю забезпечити мету адміністративного стягнення, сприяти виправленню особи та виконати превентивну функцію щодо вчинення нових адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП змінити у частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА МИКИЧ