печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1181/24-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Смик С.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №530499 від 13.12.2024 року, водій ОСОБА_1 13.12.2023 року о 21 год. 50 хв., керувала автомобілем марки «Mercedes-Benz» д.н.з НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Генерала Алмазова, 4А, пройшла тест на місці за допомогою приладу Драгер, результат позитивний 0,33 ‰, з тестом особа не погодилася та повідомила, що бажає пройти огляд у відділенні «Соціотерапії» та у відділенні відмовилася проходити огляд, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Її захисник-адвокат Ан І.М. до суду надала письмове клопотання про закриття провадження у справі із відповідними запереченнями.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст.280 КУпАП, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема відеозапис, письмові пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, прийшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Правопорушення складається із наявності об`єктивних та суб`єктивних ознак, за сукупністю яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.9а ПДР України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 2.5 ПДР передбачено відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також оформлення результатів такого огляду, врегульовано «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МОЗ України та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735. (надалі Інструкція).

Згідно розділу ІІІ вказаної Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункти 8, 9 Інструкції).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Між тим, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції, їй запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager, на пропозицію працівника водійка погодилася, пройшовши тест, результат склав 0,33 ‰ та ОСОБА_1 виявила бажання пройти огляд на стан сп`яніння саме у медичному закладі. По приїзду до закладу охорони здоров`я, працівник поліції здійснював спонукання ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, шляхом повідомлення про безпідставність проходження огляду у медичному закладі, оскільки лікар також використовує такий самий прилад для проведення огляду, який покаже аналогічний результат, внаслідок чого водійка відмовилась від проходження огляду.

При цьому суддя звертає увагу на те, що згідно протоколу, ОСОБА_1 поставлено у провину порушення вимог п. 2.5 ПДР.

Однак, інкриміноване водієві порушення вказаного пункту ПДР не відповідає встановленим під час розгляду фактичним обставинам справи, оскільки до матеріалів справи долучено результати огляду за допомогою приладу Драгер про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що є суттєвими розбіжностями задокументованих даних у протоколі та є ознаками порушення іншого пункту правил дорожнього руху.

Так, наявні в матеріалах справи докази на підтвердження порушення ОСОБА_1 п. 2.5 а ПДР не узгоджуються між собою, викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає тих обставин, які встановлені в ході розгляду справи.

Оскільки беззаперечних доказів на підтвердження факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять, а наявні у представлених доказах розбіжності ставлять під сумнів правильність поставленого водієві у провину порушення пункту ПДР, як наслідок, не зрозуміло у чому виражається об`єктивна сторона поставленого у провину водієві адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі, під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин, оскільки таке формулювання суті адміністративного правопорушення створює умови для двозначності тлумачення складу адміністративного правопорушення та не дає можливості правильно визначити об`єктивну сторону правопорушення, за яке особа притягується до адміністративної відповідальності, а також те, що працівниками поліції не дотримані вимоги закону щодо проведення огляду в медичному закладі охорони здоров`я.

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності у її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя