Провадження № 33/824/539/2024 Доповідач Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 , 17.10.2023 року о 02 год. 05 хв. в м. Києві, пр.-т. Академіка Палладіна, 7, керував транспортним засобом «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці), та від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського №473407, №474372, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він не керував транспортним засобом, автомобіль був припаркований та у нього не було наміру рухатись, також не зафіксовано рух автомобіля на відеозаписі з бодікамери. Вказує також, що у поліцейських не було законних підстав вимагати у нього будь-які документи, що ставить під сумнів правомірність подальших дій поліцейських. Крім того, апелянт зазначає, що суд проігнорував його заяву щодо неврахування при винесенні рішення будь-яких його пояснень, які були надані на місці складання протоколу через перебування у високому гіпертонічному та шоковому стані. Також апелянт вважає, що мають місце пом`якшуючі обставини згідно п.3 ст. 34 КУпАП в даній справі та обставини, які виключають адміністративну відповідальність на підставі ст. ст. 17-18 КУпАП.

Заслухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №523503від 10 жовтня 2023 року (а.с.1); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3); відеозаписі з нагрудної камери поліцейського (а.с.7).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Як вбачається з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з камери поліцейського, на запитання працівника поліції: «Куди Ви їдете?» ОСОБА_1 чітко відповів, що їде на вул. Котельнікова на госпіталізацію, чим спростовуються доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. При цьому, жодних заперечень про те, що він не керував транспортним засобом ОСОБА_1 не висловлював.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його пояснення, які були надані на місці протоколу, не мали бути враховані через перебування у високому гіпертонічному та шоковому стані є неспроможними, оскільки дані, які б підтверджували, що ОСОБА_1 не міг усвідомлювати та керувати своїми діями через вказаний ним стан відсутні.

Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що у поліцейських не було законних підстав вимагати у ОСОБА_1 документи, що ставить під сумнів правомірність подальших дій поліцейських, оскільки поліцейські зупинили ОСОБА_1 за те, що останній був відсторонений від керування транспортним засобом через складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, за вчинення аналогічного правопорушення двома годинами раніше, а саме 17.10.2023 року о 00 год. 16 хв. в м. Києві по просп. Академіка Палладіна. 13/1.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що мають місце пом`якшуючі обставини згідно п.3 ст. 34 КУпАП в даній справі та обставини, які виключають адміністративну відповідальність на підставі ст. ст. 17-18 КУпАП, оскільки дані про те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, необхідної оборони, або в стані неосудності в матеріалах справи відсутні та апеляційному суду не надані.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, після складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, 17.10.2023 року о 00 год. 16 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , останній відмовився від госпіталізації, про що повідомив працівниками поліції під час складення протоколу серії ААД №523503 від 10 жовтня 2023 року.

Отже. оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову суддіСвятошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига