Справа №443/2119/24
Провадження №3/443/946/24
ПОСТАНОВА

іменем України

10 грудня 2024 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , законного представника ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, студента 3 курсу Новороздільського професійного ліцею, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. 122-4, 124, ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

05 листопада 2024 року о 23:00 год. в м.Ходорів, по вул.16 Липня, 16Г, Стрийський район, Львівська область, ОСОБА_1 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, керував автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого не дочекавшись працівників поліції місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п.п. 2.1 «а», 2.10«а», 10.9, 13.1 Правил дорожнього руху.Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 під час розгляду справи заперечив факт вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.2 ст.126 КУпАП, з підстав викладених у письмових пояснення. Також зазначив, що 05.11.2024 прийшов увечері додому та пішов відпочивати, а 06.11.2024 року до них прийшли працівники поліції та спитали чи у їхньому користуванні автомобіль «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки вказаний автомобіль є учасником ДТП та на такому наявні механічні пошкодження. Вийшовши на вулицю, там також знаходився чоловік, який повідомив, що у ночі він чув звук від удару автомобіля. Також працівниками поліції було показано пошкодження на автомобілі, який належить його матері, а також пошкодження на автомобілі «Volkswagen Passat», у якого було зігнута ліва передня дверка.

В подальшому працівники поліції відібрали у нього пояснення, та він під тиском працівників поліції визнав свою вину, оскільки як пояснили працівники поліції, їхній автомобіль заберуть штрафний майданчик.

Законний представник ОСОБА_2 під час розгляду справи повідомила, що вона була присутня під час відібранні працівниками поліції письмових пояснень у її сина.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, законного представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 10.12.2024 року справу №443/2119/24 (провадження №3/443/946/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.126 КУпАП справу №443/2120/24 (провадження №3/443/947/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122-4 КУпАП та справу№443/2121/24 (провадження №3/443/948/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП об`єднано в одне провадження та присвоє справі номер №443/2119/24 (провадження №3/443/946/24).

Відповідно до диспозиції ст.122-4 КУпАП адміністративним правопорушеннямє залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідальність за ст.124 КУпАП передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено правила дорожнього руху.

Відповідно до п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди (п.2.10«а» Правил дорожнього руху) та повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських (п.2.10 «д» Правил дорожнього руху).

Згідно п.10.9 Правил дорожнього руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст.ст. 122-4, 124, ч.2 ст.126 КУпАП доведеною повністю.

Зокрема, вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами:

-протоколами про адміністративне правопорушення ЕПР1 №167730 від 06.11.2024 року, серія ЕПР1 №167737 від 06.11.2024 року та серія ЕПР1 №167738 від 06.11.2024 року;

-рапортом працівника ВП№1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 06.11.2024 року, згідно якого 06.11.2024 року о 16.56 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.11.2024 о 16.55 год. за адресою АДРЕСА_2 , заявник ОСОБА_3 повідомив, що вночі, близько 02.00 -03.00 год. невідомий транспортний засіб вчинив ДТП з припаркованим т/з Пасат б6 та втік з місця події;

-схемою місця ДТП, яка підписана потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в якій схематично зображено місце вчинення ДТП та пошкодження, які зазнали транспортні засоби;

-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 від 06.11.2024 року, згідно яких останні пояснив, що у своєму користуванні він має автомобіль «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 яким він часто користується. Також даним автомобілем користується його дочка ОСОБА_4 05.11.2024 року біля 13.00 год. він залишив свій автомобіль біля будинку АДРЕСА_3 , де проживає його дочка, так як час від часу вона автомобілем користується. 06.11.2024 року біля 15.00 год. йому стало відомо, що хтось в`їхав в його автомобіль в передню ліву дверку;

-письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 06.11.2024 року, згідно яких останній пояснив, що 05.11.2024 року він продав свій автомобіль «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 громадянці ОСОБА_2 , та оскільки вона не має посвідчення водія, остання попросила відігнати даний транспортний засіб за адресою м.Ходорів, вул.16 Липня, що він і зробив. 06.11.2024 року близько 10.00 год він приїхав до ОСОБА_2 , щоб забрати даний автомобіль, оскільки його потрібно було відігнати у сервіс на обслуговування. Запитавши ОСОБА_2 чи їздила вона на даному автомобілі, остання повідомила, що вона не їздила, а їздив її син ОСОБА_6 . Також повідомляє, що даний автомобіль від продав ОСОБА_2 без жодного пошкодження;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.11.2024 року, які написані у присутності законного представника ОСОБА_2 , згідно яких останній повідомив, що 05.11.2024 року його матір ОСОБА_2 придбала автомобіль Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 у ОСОБА_5 , який припаркував даний автомобіль на парковці. 05.11.2024 року біля 23.00 год він взяв від даного автомобіля ключі та вийшов на вулицю, після чого сів за кермо даного автомобіля та вирішив проїхатись. Коли включив задню передачу, автомобіль поїхав назад та в`їхав у автомобіль «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали технічні пошкодження. Після цього він заїхав автомобілем на місце, де раніше стояв автомобіль та пішов спати. В поліцію він не телефонував, оскільки злякався.

При цьому, ОСОБА_1 та його законний представник ОСОБА_2 під час розгляду справи не надали суду жодного доказу на спростування обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, а відтак, суд відхиляє доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, так як такі повністю спростовуються наведеними вище доказами, які не викликають жодного сумніву.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В даному випадку суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.2 ст.126 КУпАП.

Обставин, які виключають провадження у справі та адміністративну відповідальність, немає.

Обставин, що відповідно до ст.ст.34, 35 КУпАП, пом`якшують або обтяжують відповідальність за правопорушення, не встановлено.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, вік та ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на час вчинення адміністративних правопорушень не досяг повноліття.

Відповідно до ст.13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно правила ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчинення ним нових правопорушень, вважаю, що необхідно призначити ОСОБА_1 покарання за сукупністю правопорушень у виді штрафу в межах санкції передбаченою ч.2 ст.126 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» зі ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 122-4, 124, 221, 275-280, 283-287КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.2 ст.126 за сукупністю та накласти на нього адміністративне стягнення:

за ст. 124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

за ст.122-4 КУпАП у штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень;

за ч.2 ст.126 КУпАП - у штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок судового збору.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.І. Сливка