Справа № 127/9709/24
Провадження № 3/127/2712/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року місто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Дережнянським РС УДМС України в Хмельницькій області 27.10.2015, РНОКПП НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 309519 від 15.03.2024 ОСОБА_1 15.03.2024 о 18:29 год. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї свекрухи ОСОБА_2 , а саме: ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що 15.03.2024 вона прийшла до своїх дітей, які на разі проживають зі їхнім батьком та його матір`ю ОСОБА_2 . Близько 18:00 год. додому повернулась ОСОБА_2 в нетверезому стані, з якою в ОСОБА_1 виник конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_2 виражалась нецензурною лайкою та виганяла ОСОБА_1 з квартири. Таким чином, сварка з ОСОБА_2 мала обопільний характер та жодних дій, пов`язаних з домашнім насильством по відношенню до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не вчиняла.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, що надійшли до суду приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 309519 від 15.03.2024 слідує, що ОСОБА_1 15.03.2024 о 18:29 год. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї свекрухи ОСОБА_2 , а саме: ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено термін, під яким насильство у сім`ї - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зазначене у цій же статті визначення пояснює, що психологічне насильство в сім`ї - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 309519 від 15.03.2024, реєстрацію працівників поліції, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15.03.2024, письмові пояснення ОСОБА_2 від 15.03.2024, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та копію термінового заборонного припису.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15.03.2024 вбачається, що ОСОБА_2 просить прийняти міри до її невістки ОСОБА_1 , яка вчинила відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме: нецензурно лаялась, погрожувала, чим могла завдати шкоди психологічному здоров`ю.

Аналогічні обставини ОСОБА_2 підтвердила у своїх письмових поясненнях від 15.03.2024.

З форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства вбачається, що працівниками поліції встановлено високий рівень небезпеки ОСОБА_1 та винесено терміновий заборонний припис.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та повідомила, що дійсно 15.03.2024 близько 18:29 год. мав місце конфлікт з свекрухою ОСОБА_2 , проте, ОСОБА_1 не вчиняла домашнього насильства та будь-яких протиправних дій відносно свекрухи. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 також ображала її нецензурною лайкою та виганяла з квартири, де проживають діти ОСОБА_1 .

Так, суд звертає увагу, що викладені в протоколі обставини ґрунтуються виключно на поясненнях ОСОБА_2 . Будь-яких належних та допустимих доказів, як це визначено нормами чинного законодавства, на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке полягало у вчиненні домашнього насильства, що могло задати шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.

Наявний в матеріалах справи протокол не є підтверджуючим доказом скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи, які були встановлені судом при дослідженні матеріалів справи.

Крім того, у протоколі не зазначено наслідки, до яких призвели висловлювання нецензурною лайкою ОСОБА_1 , що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що дії, які вчинені ОСОБА_1 , не містять ознак домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», невід`ємною складовою якого мають бути умисні дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, які могли завдати чи завдали шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Конфлікт між учасниками носив обопільний характер, а сам лише факт існування конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відтак, приймаючи до уваги норми ст. 62 Конституції України, що всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої чи можливість завдання такої шкоди будь-якими доказами не доведено.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає достатніх доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, суд вважає, що в даному випадку склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відсутній.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: