П О С Т А Н О В А

Іменем України

15.07.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, за даними протоколу проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

03 серпня 2023 року до Франківського районного суду м. Львова поступили матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 507940 від 24.07.2024р., 24.07.2024р. об 22 год. 50 хв. у місті Львові по вулиці Княгині Ольги 114 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mazda CX-3 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп"яніння. Огляда на стан алкогольного сп"яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат 0,61%, тест №1915, чим порушила вимоги п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відстронений шляхом передачі тверезому водієві.

В судовому засіданні правопорушниця ОСОБА_1 своєї вини в інкримінованому їй правопорушенні не визнала, зазначила, що не керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння.

Захисник правопорушниці ОСОБА_1 - адвокат Пенкальський Р.Ю. підтримав пояснення своєї підзахисної, зазначив, що на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не перебувала в стані алкогольного сп"яніння, в матеріалах справи відсутні документи правомірності використання спеціального приладу, на який здійснено огляд на місці зупинки транспортного засобу. Відтак, в справі відсутні об"єктивні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння.

Інспектор взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП сержант поліції ОСОБА_2 підтримала обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначила, що правопорушниця була зупинена за порушення ПДР України, зокрема за відсутність освітлення габаритів автомобіля в темну пору доби, та в ході спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп"яніння, а відтак запропоновано пройти огляд, на що ОСОБА_1 погодилася. Після проходження тесту, прилад показав наявність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп"яніння.

В судовому засіданні переглянуто долучений до матеріалів адміністративної справи диск з відеозаписом, з якого вбачається, що 24.07.2023р. близько 22 год. 50 хв. ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом НОМЕР_1 була зупинена працівниками поліції по вулиці Княгині Ольги у місті Львові за порушення ПДР України. В ході спілкування ОСОБА_1 пояснила, що випила за вечерею келих просекко, просить її відпустити. З відеозапису вбачається, що на вимогу працівників поліції пройти огляд ОСОБА_1 погодилася пройти огляд на відсутність чи наявність в неї стану алкогольного сп"яніння, про що свідчить відповідна роздруківка результатів тестування.

Вивчивши представлені на розгляд адміністративні матеріали та дослідивши фактичні обставини, у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, дії останньої правильно кваліфіковано, оскільки ОСОБА_1 порушила правила дорожнього руху, що виразились в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Ч.1 ст.62 Закону України «Про національну поліцію України» передбачено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 №1452/735 (надалі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно п.7 розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

В матеріалах адміністративної справи міститься результат тестування, виконаний на прилад Drager Alcotest 6820 ARJL-0248, результат тесту позитивний - 0,61%.

Відповідно до роздруківки результату тесту було установлено алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 , яку вона власноруч підписала.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 471 336 22 від 15 грудня 2022 року, яке на вимогу суду скеровано УПП у Львівської області ДПП НП України, засіб вимірювальної техніки Alcotest 6820 зав. № ARJL-0248 відповідає вимогам МПУ 066/05-2013 "Інструкція. Метрологія, Газоаналізатори. Alcotest. Методика повірки.". Згідно цього ж свідоцтва, таке чинне до 14 грудня 2023р.

Відтак, суд вважає встановленим, що станом на 24 липня 2023 року прилад Drager Alcotest 6820 ARJL-0248, на який проводилося відповідне тестування, використовувався працівниками поліції на законних підставах.

Крім свідоцтва також долучено інструкцію до газоаналізатора Alcotest 6820 з вказанням границь допустимої основної похибки.

З роздруківки спеціального приладу вбачається, що результат огляду ОСОБА_1 , а саме 0,61%, перевищує визначені технічними характеристиками границі допустимої похибки вказаного пристрою, тобто є більшим навіть з урахуванням можливої похибки Драгеру, та свідчить про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Відбір проби повітря, що видихає особа, та результат тестування здійснюється приладом «Драгер» автоматично, у разі будь-яких порушень під час відбору пристрій зазначає про помилку. Як вбачається із відеозапису подій, будь-яких порушень інструкції допущено не було, газоаналізатор показав результати тестування без будь-яких помилок, які у подальшому були роздруковані поліцейськими.

Крім того, в матеріалах адміністративної справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп"яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 погодилася з позитивним результатом 0,61%, про що свідчить її підпис.

Суд звертає увагу, що у статті 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25% у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 %.

Докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 , нею не надані, не здобуті такі і в ході розгляду адміністративних матеріалів.

Вина правопорушниці ОСОБА_1 доведена зібраними у справі матеріалами справи, котрі безпосередньо перевірені суддею, у тому числі й переглядом відеозапису, з якого вбачається, що сама ОСОБА_1 на питання співробітника поліції, чи вживала вона алкогольні напої перш ніж сісти за кермо, дає стверджувальну відповідь, що вживала просекко, погоджується з висновком алкотестера про концентрацію алкоголю в її організмі і намагається ухилитися від складення протоколу про адміністративне правопорушення.

При дослідженні відеозапису події, оцінюючи зовнішній вигляд та поведінку ОСОБА_1 , суд вважає, що у стороннього спостерігача дійсно могли виникнути об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Ч.2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи міститься відеозапис, на якому чітко зафіксовано весь перебіг подій за обставин, які мали місце згідно протоколу про адміністративне правопорушення серіїї ААД № 507940 від 24.07.2023р., покликання захисника про відсутність свідків, суд не бере до уваги.

Суд враховує, що постановою серії ЕАС №7393936 від 25.07.2023р. ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, за керування транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, зокрема 24.07.2023р. об 22 год. 50 хв. по АДРЕСА_2 .

Суд визнає долучений відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку, долучений до матеріалів адміністративного провадження працівниками поліції та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 погодилася з результатами тестування та не виявляла бажання проїхати в спеціалізовану медичну установу для повторного проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 507940 від 24.07.2023р. та доданими до нього матеріалами.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Суд вважає встановленим, що працівниками поліції повністю дотримано процедуру при оформленні матеріалів адміністративного протоколу з додатками, долученими до нього.

В матеріалах адміністративної справи відсутні будь - які докази, які свідчать про те, що працівники поліції діяли в порушення вимог чинного законодавства, які визначають основні засади їх діяльності, так само як і відсутні докази того, що правопорушницею у встановленому законом порядку оскаржувалися дії працівників патрульної поліції.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У даному випадку слід зазначити, що у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Докази у справі узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.

Суд вважає докази у справі логічними, взаємопов`язаними та такими, що у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Докази, які містяться в матеріалах справи та які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, відповідають критеріям належності та допустимості, і в своєму взаємозв`язку достатні для доведення того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння, а відтак вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні щодо її невинуватості суд визнає такими, що суперечать матеріалам адміністративної справи та дані з метою уникнення її від адміністративної відповідальності.

Результат тестування ОСОБА_1 , а саме 0,61%, свідчить про перебування у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий результат не є в межах похибки, не може визнаватися малозначним порушенням, а тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи, враховуючи особу винної, вважаю, що адміністративне стягнення слід призначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 268, 283, 284 КпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, а також позбавити права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п"ять) грн. 60 коп. судового збору.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через суд, що постановив рішення.

Суддя В. Кузь