Справа № 522/2655/24
Провадження по справі № 3/522/2020/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Молдови, ФОП, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року, під час проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю у формі перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що ФОП ОСОБА_2 порушено вимоги чинного законодавства, а саме фактично допущено до роботи без укладення трудового договору ОСОБА_3 , та не надано жодних документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, чим ОСОБА_4 вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

В судове засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 не з`явилась, звернулась до суду із письмовою заявою, в якій просила звільнити її від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого діяння, обмежившись усним зауваженням, посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_4 надала всі необхідні документи щодо працевлаштування працівника ОСОБА_3 працівникам Державної служби з питань праці. Згідно вказаних документів, громадянку ОСОБА_3 було прийнято на роботу згідно наказу про прийом на роботу від 13.02.2024 року. Тобто, фактичні трудові відносини між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було оформлено, але на час позапланової перевірки документи знаходились у бухгалтера, а не на робочому місці. Під час перевірки, продавець ОСОБА_3 перебувала в стані сильного душевного хвилювання та не володіла копіями документів про своє працевлаштування.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з працівником укладається, як правило, у письмовій формі.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 4 ст. 24 КЗпП України).

Частиною 3 ст. 41 КУпАП передбачена відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Доводи ФОП ОСОБА_5 , що фактичні трудові відносини між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було оформлено, але на час позапланової перевірки документи знаходились у бухгалтера, а не на робочому місці, а під час перевірки, продавець ОСОБА_3 перебувала в стані сильного душевного хвилювання та не володіла копіями документів про своє працевлаштування, суд оцінює критично та не бере до уваги, оскільки в матеріалах справи наявні письмові пояснення ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , в яких зазначено, що трудові відносини між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не укладались.

На підтвердження вини ОСОБА_5 до протоколу про адміністративне правопорушення додано Акт позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці від 14.02.2024 року, письмові пояснення ОСОБА_3 , письмові пояснення ФОП

ОСОБА_6 Акту позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці від 14.02.2024 року, вбачається, що ОСОБА_3 була допущено до роботи у ФОП ОСОБА_5 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, трудові договори між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 не укладались.

З письмових пояснень ОСОБА_3 , що 13.02.2024 року ОСОБА_3 працювала в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 на прохання ФОП

ОСОБА_6 письмових пояснень ФОП ОСОБА_5 вбачається, що між нею та ОСОБА_3 не укладався трудовий договір.

Також суд не бере до уваги доводи пояснень ФОП ОСОБА_5 , що вона 13.02.2024 року уклала трудовий договір з ОСОБА_3 , так як саме 13.02.2024 року була проведена перевірка магазину «Radov» щодо додержання вимог законодавства України про працю, тобто вказаний трудовий договір було укладено після перевірки.

Вина ФОП ОСОБА_5 полягає в тому, що вона здійснила фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_5 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_5 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Призначаючи вид та міру стягнення, враховую обставини вчинення правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме те, що ОСОБА_4 вперше притягується до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що на ОСОБА_7 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті, за якою вона притягується до відповідальності, що буде достатнім для її виправлення та запобігатиме вчиненню нею інших адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, пункту 5 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір з останніми змінами та доповненнями, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 40-1, 245, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 41 КУпАП у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ