Справа № 462/4163/24 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/811/1589/24 Доповідач в 2-й інстанції: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю захисника адвоката Паращака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Паращака В.В. на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року,

ОСОБА_1 , голову ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного хреста України», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з постановою судді, під час проведення позапланової перевірки 02 травня 2024 року в громадській організації «Львівська обласна організація товариства червоного хреста України» встановлено порушення законодавства про працю, що містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП. Так, в ході перевірки встановлено, що вказаною організацією представлено попередження про наступне вивільнення № 18 від 29 січня 2024 року, адресоване голові Шевченківської РО ТЧХУ Семочко Н.І., в якому зазначено, що відповідно до абз. 3 ст. 49-2 КЗпП, запропоновано роботу в Львівській обласній організації Товариства Червоного хреста України, на умовах договору цивільно-правового характеру, а саме: договору виконання послуг відповідно до технічного завдання згідно з додатком. Однак, законодавством про працю не передбачено переведення на іншу роботу на умовах договору цивільно-правового характеру. Відтак, звільнення ОСОБА_2 відбулося з порушеннями вимог частини 3 ст. 49-2 КЗпП.

На постанову судді захисник Паращак В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження; змінити мотивувальну частину постанови, зазначивши у ній лише підстави щодо закриття провадження у справі та частково змінити резолютивну частину постанови, скасувавши визнання його винним за ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що розгляд справи відбувся без його участі та без участі ОСОБА_1 , а з повним текстом постанови ознайомився лише 25 жовтня 2024 року у ЄДРСР. Окрім того вказує, що з 28.10.2024 по 31.10.2024 він перебував на лікарняному.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що, виходячи зі змісту п.7 ст. 247 КУпАП, закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, а відтак у суду першої інстанції не було повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Окрім цього, апелянт також вказує, що в постановою судді Мруць І. від 11.06.2024 матеріали справи з протоколом про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/11880/П/ПТ від 02.05.2024 було повернуто на доопрацювання, оскільки у протоколі не зазначено дати вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП. Водночас, Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці вказані недоліки усунені не були, натомість скерували листа, у якому пояснили, що описане у протоколі адміністративне правопорушення є триваючим, оскільки вчинене неодноразово, у різні строки та щодо різних осіб.

При цьому апелянт звертає увагу, що у вищевказаному протоколі мова йде про порушення вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП, а саме недотримання порядку вивільнення працівника у зв`язку із змінами в організації праці щодо одного працівника - ОСОБА_2 , а дії такого характеру, як звільнення з посади є одноразовими, а не триваючими.

Не погоджується також із кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП, оскільки диспозицією цієї частини статті, на думку захисника, передбачена відповідальність за порушення встановлених термінів виплат пенсій, заробітних плат, тощо.

Зауважує також, що ОСОБА_1 не пропонував ОСОБА_2 іншої роботи чи посади у ГО «Львівська обласна організація ТЧХУ», оскільки таких згідно з новим штатним розписом не було, а у цьому ж попередженні про звільнення зробив пропозицію відповідно до ст. 641 ЦК України укласти договір (оферту) на надання послуг впродовж певного часу, яка не містила виконання аналогічних трудових функцій за цивільно-правовим договором, та таку можна вважати пропозицією іншої роботи в розумінні КЗпП.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Захисник Паращак В.В. підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, просив таку задовольнити.

Заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя допустив істотне порушення закону, що є підставою для скасування постанови судді.

Так, як вбачається з матеріалів справи, постановою судді від 11 серпня 2024 року матеріали справи про адміністративне правопорушення № 462/4163/24 з протоколом про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/11880/П/ПТ від 02.05.2024 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 КУпАП повернуто Західному міжрегіональному управлінню Державної служби з питань праці для доопрацювання.

В обґрунтування такого рішення суддя звертає увагу, що у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дату, час вчинення адміністративного правопорушення, а натомість зазначено: «вчинив адміністративне правопорушення, виявлене під час проведення перевірки 02.05.2024», що унеможливлює визначення судом часу вчинення адміністративного правопорушення.

05 липня 2024 року матеріали адміністративної справи були повторно скеровані до Залізничного районного суду м. Львова та повідомлено суд про те, що порушення, описане №ЗХ/ЛВ/11880/П/ПТ від 02.05.2024 є триваючого характеру, вчинене неодноразово та в різний строк по відношенню до різних осіб, що на думку апеляційного суду не відповідає дійсності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/11880/П/ПТ від 02.05.2024, такий було складено щодо ОСОБА_1 за порушення останнім вимог КЗпП України, а саме за скерування попередження про наступне вивільнення №18 від 29.01.2024, адресоване голові Шевченківського РО ТЧХУ Семочко Н.І., відповідно до якого останній запропоновано роботу в Львівській обласній організації товариства Червоного Хреста України на умовах договору цивільно-правового характеру, у зв`язку з чим звільнення працівника ОСОБА_2 відповідно до наказу №2/ос від 29.03.2024 з посади голови Шевченківського РО ТЧХУ за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП відбулося з порушенням норм ч. 2 ст. 40 КЗпП, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП.

Слід зазначити, що КпАП не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку.

Тобто, правопорушення, зазначене у протоколі №ЗХ/ЛВ/11880/П/ПТ від 02.05.2024 не може бути триваючим порушенням, оскільки стосується одноразової дії, а саме: звільнення конкретної особи ( ОСОБА_2 ) з посади.

Суддя у постанові від 17 жовтня 2024 року на вказані обставини уваги не звернув та не надав їм належної оцінки.

Відповідно до ч.7, ч.8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, пунктами 21, 22 рішення у справі «Надточій проти України», пунктом 55 рішення у справі «Гурепка проти України» справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних.

У зв`язку з істотним порушенням норм процесуального закону та неправильного застосування норм матеріального права при розгляді справи в суді першої інстанції та враховуючи вимоги закону щодо процедури розгляду справ даної категорії, з метою забезпечення передбачених ст. 268 КУпАП прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанову судді слід скасувати, а справу призначити до нового судового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно з дотриманням вимог закону всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи та ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Поновити захиснику Паращаку В.В. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Паращака Василя Васильовича задоволити частково.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП скасувати.

Призначити в Залізничному районному суді м. Львова новий розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА