запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/121/24Головуючий у 1-й інстанції Клименко Л.В.
Єдиний унікальний №331/4587/23Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Неткала Олександра Олександровича на постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 08.07.2023 року о 21 год. 49 хв. в м.Запоріжжі на пр.Соборному, буд.23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Неткал О.О. просив скасувати зазначену постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що зупинка автомобіля, яким нібито керував ОСОБА_1 не відповідала вимогам ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Водієм ОСОБА_1 не допущено порушень Правил дорожнього руху України, за які його автомобіль слід було зупинити.

Відео є фрагментальною нарізкою зі щонайменше чотирьох бодікамер поліцейських, інформація про які не внесена до протоколу про адміністративне правопорушення. Відео зафіксовано на бодікамеру не може вважатися належним доказом, адже не відображений в жодному із процесуальних документів, наданих працівниками поліції до суду.

Газоаналізатор Alcotest Drager 6820 за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, востаннє проходив перевірку калібровки 26.09.2022 року, тобто з порушенням встановленого в інструкції шестимісячного строку. Alcotest Drager 6820 не внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення та не містить оцінки відповідності та державної реєстрації.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Неткал О.О. не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_2 відмовився від своєї апеляційної скарги. Проте КУпАП не містить правових норм, якими регулюються дії апеляційного суду у разі відмови апелянта від поданої ним апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена даними, що містяться

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №067188 від 08.07.2023 року, згідно з яким водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомився, його копію отримав, засвідчивши своїм підписом;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, за результатом якого встановлено позитивний результат з показником 1,56 ‰ алкоголю, з результатом ОСОБА_1 погодився, підписавши його;

- у роздруківці результатів приладу "Alcotest Drager 6820", з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alcotest Drager 6820», а результат тестування склав 1,56 ‰, (тест №2029).

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що 08.07.2023 року працівниками патрульної поліції був зупинений транспортний засіб Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . В ході спілкування працівників патрульної поліції з водієм ОСОБА_1 , у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які були перелічені водієві, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, на що водій ОСОБА_1 погодився.

За результатом проведеного огляду технічний прилад показав 1,56 проміле алкоголю. Разом з тим, працівниками патрульної поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти повний медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що водій ОСОБА_1 відповів відмовою. З результатом проведеного огляду водій ОСОБА_1 погодився, проти складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не заперечував. Також на вказаному відеозаписі зафіксовано процедуру ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Огляд проводиться у присутності двох свідків лише в разі неможливості застосування таких засобів.

Суд критично ставиться до заперечень апеляційної скарги щодо допущеної безперервності відеофіксації вказаних подій. Апеляційний суд при цьому виходив з того, що долученим до матеріалів провадження відеозаписом в достатній мірі об`єктивно зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. Наявні в матеріалах справи фрагменти відеозаписів та інші матеріалі справи, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п.2.9 «а» ПДР України, а тому є допустимими і належними доказами.

Крім того, суд звертає увагу на те, що переривання в часі запису є незначним та не впливає на сприйняття цілісності фіксування правопорушення і дій поліцейських при складанні протоколу.

На переконання суду відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п.1 ст.40 Закону України "Про національну поліцію" з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Зміст самого правопорушення не вимагає встановлення з наданого відеозапису технічних даних, на які впливав би факт сертифікації відеокамери та її специфічні характеристики.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на найменування технічного засобу відеофіксації не спростовує факту наявності події та складу адміністративного правопорушення та не здатне поставити під сумнів допустимість протоколу в цілому. Вказаний відеозапис узгоджується з іншими вищевказаними доказами в справі, є належним та допустимим доказом.

Сама по собі відсутність в описі справи вказівки на диск із відеозаписом автоматично не зумовлює недопустимість як доказу такого диску. При цьому зміст долученого до справи диску свідчить про те, що на ньому зафіксовано саме події, які є предметом розгляду у даній справі, вони відображають фактичні дані, які встановлюють наявність адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні. Відтак, долучений до справи відеозапис у відповідності до ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано покладений судом в основу постанови.

З цих же підстав не можуть бути визнані прийнятними доводи апеляційної скарги захисника про недійсність результатів огляду ОСОБА_1 через відсутність в опису справи посилання на диск із відеозаписом.

При цьому встановлено, що ОСОБА_1 був згоден на проведення його огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу.

Апеляційний суд ставиться критично до заперечень апеляційної скарги щодо неправомірного використання приладу «Alcotest Drager 6820» під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Надані матеріали справи містять копію сертифіката та свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, зокрема газоаналізатору «Alcotest 6820», заводський номер НОМЕР_2 , які надійшли до місцевого суду з Управління патрульної поліції в Запорізькій області.

За даними свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 1247 083 22, чинного до 26.09.2023, виданого ДП «КИЇВОБЛСТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ», газоаналізатор «Alcotest 6820», заводський номер НОМЕР_2 , за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відповідає вимогам МПУ 066/05-2013 (а.с.37).

Згідно з положеннями п.п.1,3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, у тому числі і «Alcotest Drager 6820», та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом Держлікслужби № 1529 від 29.12.2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в п.43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено.

Згідно з п.13 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 міжповірочний інтервал законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки для категорії «вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» становить 1 рік.

Всім вказаним вимогам «Alcotest Drager 6820» відповідає, його використання здійснювалось із дотриманням вимог щодо повірки (калібрування), що у свою чергу підтверджує вірність результатів вимірювання.

Вищенаведене спростовує доводи апелянта про незаконність використання спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820» під час огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, ОСОБА_1 було запропоновано у разі незгоди з результатами тестування вказаним приладом пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, від якого він відмовився.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду. Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу, яка нібито мала місце 08.07.2023 року.

У зв`язку з чим у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що даний протокол відповідає вимогам ст.ст.254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах.

Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Загалом доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою районним судом постановою, проте висновків суду не спростовують.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді районного суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Неткала Олександра Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20 листопада 2023 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 331/4587/23