Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6047/24 Головуючий у 1-й інст. Франчук С. В.
Номер провадження №33/4805/1394/24
Категорія ст. 162 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Лаврентьєва Євгена Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 31 липня 2024 року за ст. 162 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 31 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді попередження з конфіскацією грошових коштів, саме: купюри номіналом 1000 грн № АЖ2332233, номіналом 1000 грн № АС0607199, номіналом 1000 грн № ВС5008836, номіналом 1000 грн № АР8477117, номіналом 50 грн № АВ8983302, номіналом 20 грн № СБ1645429, дві монети номіналом 10 грн та 5 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із вказаною постановою місцевого суду адвокат Лаврентьєв Є.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову районного суду скасувати, прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що суд першої інстанції не врахував зазначення працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення порушення ОСОБА_1 п. 3 ст. 6 Закону України «Про валютні операції», якого не існує, а ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про валюту і валютні операції» є бланкетною та відсилає до ст. 9 цього ж закону. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 162 КУпАП.

Одночасно, адвокат Лаврентьєв Є.О. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник посилається на те, що копію постанови ОСОБА_1 отримала 03 вересня 2024 року. Апеляційну скаргу подав до районного суду із пропуском встановленого законом строку 04 вересня 2024 року, яка постановою Житомирського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року повернута. 25 вересня 2024 року адвокат повторно подав апеляційну скаргу. На підставі викладеного вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, у зв`язку з тим, що доводи скаржника щодо поважності причини пропуску строку узгоджуються із матеріалами справи, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

ОСОБА_1 була надана можливість апеляційним судом надати свої покази у справі, проте вона цим не скористалась. Будучи належним чином повідомленою про місце і час судового засідання ОСОБА_1 у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилась, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи. Окрім того, слід зазначити, що в силу ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказаній категорії справ не є обов`язковою.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст. 251 КУпАП.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 290427 від 21.06.2024, ОСОБА_1 21 червня 2024 року близько 15-00 год по вул. Київська, 86 у м. Житомирі, а саме у пункті обміну валют «Х Change», порушила правила про валютні операції, а саме здійснила продаж 100 доларів США, за що взамін отримала 4085 грн, по курсу 1 долар США - 4085 грн без ліцензії. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 162 КУпАП за порушення п. 3 ст. 6 ЗУ «Про валютні операції». У ОСОБА_1 вилучені для тимчасового зберігання купюри номіналом 1000 грн № АЖ2332233, номіналом 1000 грн № АС0607199, номіналом 1000 грн № ВС 5008836, номіналом 1000 грн №АР8477117, номіналом 50 грн №АВ 8983302, номіналом 20 грн № СБ 1645429, дві монети номіналом 10 грн та 5 грн.

Зміст протоколу ОСОБА_1 погодила своїм особистим підписом без зауважень та заперечень.

На окремому аркуші ОСОБА_1 надала пояснення, що працює касиром у вказаному пункті обміну валют, інформації щодо відсутності дозвільних документів на здійснення фінансових операцій вона не мала, інформацію щодо роботи пункту 21 червня 2024 року о 15-20 год та видачу квитанції № 55/21624-257 надати відмовилась.

Адміністративна відповідальність за ст. 162 КУпАП настає через незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу або як застави, і тягнуть за собою попередження або накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією валютних цінностей.

Відповідно до п. 13 Розділу 4 Положення про структуру валютного ринку України, умови та порядок торгівлі іноземною валютою та банківськими металами на валютному ринку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №1від 02.01.2019 до валютно-обмінних операцій належать: купівля у фізичних осіб-резидентів і нерезидентів готівкової іноземної валюти за готівкові гривні; продаж фізичним особам-резидентам і нерезидентам готівкової іноземної валюти за готівкові гривні; обмін готівкової іноземної валюти однієї іноземної держави на готівкову іноземну валюту іншої іноземної держави.

Згідно п. 3 ст. 6 Закону України «Про валюту і валютні операції» торгівля валютними цінностями здійснюється виключно через уповноважені установи, які отримали ліцензію на таку діяльність відповідно до статті 9 цього Закону.

Отже, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, полягає в обміні валютних цінностей як засобу платежу із порушенням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції» та Положення про структуру валютного ринку України, умови та порядок торгівлі іноземною валютою та банківськими металами на валютному ринку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №1 від 02.01.2019.

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 290427 від 21 червня 2024 року; довідкою начальника СВГ відділу превенції Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 25 червня 2024 року; копією рапорта чергового- інспектора Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області; копією квитанції; копією письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; рапортом поліцейського офіцера громади Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 21 червня 2024 року; фотокопією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та фасаду будівлі обміну валют X-CHANGE.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, надавши належну оцінку всім доказам у справі, у тому числі поясненням свідків, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги про невірно зазначену назву закону у протоколі про адміністративне правопорушення апеляційний суд зазначає, що не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

У даному випадку, допущена працівником поліції помилка у вигляді зазначення порушення ОСОБА_1 Закону України «Про валютні операції» замість вірного Закону України «Про валюту і валютні операції» не є істотною, не робить даний доказ (протокол про адміністративне правопорушення) недопустимим або неналежним.

На думку суду, вказане скаржником порушення є технічною помилкою та на законність і обґрунтованість судового рішення не впливає, враховуючи те, що в апеляційній скарзі не оскаржується висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.162 КУпАП, за обставин, установлених судом та викладених у постанові. Відтак і аргументи скаржника щодо перебирання суддею районного суду на себе функції обвинувачення та відшукування доказів винуватості особи, апеляційний суд вважає надуманими та необґрунтованими.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні у справі Сутяжник проти росії від 23 липня 2009 року, відповідно до якого не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, не спростовують.

В той же час, при накладенні адміністративне стягнення у виді попередження, суд першої інстанції помилково застосував додаткове адміністративне стягнення, як конфіскацію валютних цінностей. Зважаючи на те, що в ст. 162КУпАП вказівка на обов`язковість конфіскації валютних цінностей стосується лише накладення такого основного адміністративного стягнення як штраф, застосування додаткового адміністративного стягнення - конфіскації вилучених грошових кошів при накладенні основного стягнення у виді попередження не передбачається, тому такі кошти підлягають поверненню ОСОБА_1 .

Отже, постанову суду в частині конфіскації валютних цінностей слід скасувати, а в решті - залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Корольовського районного суду міста Житомира від 31 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Лаврентьєва Євгена Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Скасувати постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 31 липня 2024 року в частині конфіскації валютних цінностей у вигляді купюри номіналом 1000 грн № АЖ2332233, номіналом 1000 грн № АС0607199, номіналом 1000 грн № ВС 5008836, номіналом 1000 грн №АР8477117, номіналом 50 грн №АВ8983302, номіналом 20 грн № СБ1645429, дві монети номіналом 10 грн та 5 грн та повернути ОСОБА_1 вказані валютні цінності.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь