Справа № 307/2341/24
Провадження № 3/307/1018/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 03 червня 2024 року близько 12 год. 30 хв. на західній околиці населеного пункту Солотвино на напрямку прикордонного знаку №290 (територія Солотвинської об`єднаної територіальної громади Тячівського району, Закарпатської області) на відстані близько 1000 метрів до лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, в районі залізничного вокзалу, прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії, поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а саме спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

В судове засідання ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не з`явився.

Захисник Поковба В.В. в судовому засіданні заявив клопотання щодо допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , яка була присутня при затриманні ОСОБА_1 та може надати суду пояснення, які мають значення для справи. Окрім того пояснив, що не згідний з протоколом про адміністративне правопорушення, так як ОСОБА_1 їхав зі своєю сім`єю на відпочинок в смт. Солотвино, де на залізничному вокзалі їх зупинили працівники прикордонної служби, стверджуючи на власний розсуд про вчинення ОСОБА_1 спроби незаконного перетину кордону, чого останній не вчиняв. З наведених обставин просив справу закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384 та 385 КК України в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 приходиться їй чоловіком. Задовго до поїздки на відпочинок до смт. Солотвино, яку вони запланували ще в березні 2024, вона здійснила бронювання в одній з базі відпочинку, що в смт. Солотвино на період проживання тривалістю десять днів. Поїзд на якому їхала вона, її чоловік, їх двоє дітей, племінниця та мати чоловіка, прибув на вокзал в смт. Солотвино 3.06.2024 о 11 год. 30 хв. Одразуж, як тільки вони вийшли з потяга, до них підійшли працівники прикордонної служби, які попросили пред`явити документи. Однак вони не мали при собі дозволів на перебування у прикордонній смузі та про це їм під час бронювання, про необхідність оформлення таких дозволів, працівники готелю не повідомляли. На вимогу предявити документи, її чоловік надав паспорт та військовий квиток, однак працівники прикордонної служби затримали його через те, що в нього не було дозволу на перебування у прикордонній зоні. Ствердила, що жодних дій щодо вчинення спроб незаконного перетину кордону її чоловік не вчиняв.

Заслухавши пояснення захисника, покази свідка, розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

З протоколу адміністративного затримання від 3.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , затримано 3.06.2024 року о 12 год. 30 хв. та звільнено о 15 год. 10 хв. 3.06.2024 року, на підставі складення протоколу про адміністративне правопорушння.

Як вбачається з протоколу затримання ОСОБА_3 , такий складено уповноваженою особою ОСОБА_4 .

З письмових пояснень майора ОСОБА_4 , яким складено протокол затримання вбачається, що отримавши доповідь від старшого прикордонного наряду "Прикордонний патруль", який виконував наказ на охорону державного кордону , з інформацією про те, що на околиці населеного пункту "Солотвино" , в районі залізничної станції "Солотвино" на напрямку прикордонного знаку №290 (територія Солотвинської об`єднаної територіальної громади Тячівського району, Закарпатської області) на відстані близько 1000 метрів до лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, де було виявлено ОСОБА_1 , який будучи офіцером запасу прибув для відпочинку та який хоч і заперечув, що не підлягає мобілізації, згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 підлягає такій в обов`язковому порядку. Оцінивши та проаналізувавши ризики, встановив наявність підстав вважати, що особа прибула з метою уникнення обов`язкової мобілізації шляхом незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон. В зв`язку з цим відносно ОСОБА_5 було оформлена справа про адміністратвине правопорушення за частиною 1 статті 204-1 КУпАП.

При цьому, а ні з вказаних пояснень ні з протоколу затримання та протоколу адміністративного правопорушення не можливого встановити в який саме спосіб ОСОБА_1 , здійснив таку спробу та взагалі чи мала місце така спроба.

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 3.06.2024 року вбачається, що дана особа прибула з сім`єю для відпочинку в готелі "Солотвино Резорт", не маючи намірів перетину кордону України. Вони з сім`єю забронювали номери в готелі в березні 2024 року на 10 днів з 3 по 13 червня. При собі вони мали квитки на всіх членів сім`ї в обидві сторони , як до смт. Солотвино так і в протилежний бік до м. Київ. Йому не було відомо, про необхдність отримання дозволу на перебування в прикордонній зоні.

Аналізуючи в сукупності письмові пояснення ОСОБА_1 , а також зміст письмових пояснень особи, яка затримувала ОСОБА_1 та покази свідка слід констатувати, що з цих пояснень можливо встановити, що місцем затримання, являється місце прибуття поїздів на залізничній станції - вокзалі в смт. Солотвино. Саме ж по собі, викладене в протоколі обвинувачення, існування у ОСОБА_1 наміру незаконно перетнути кордон, які не визначені у способі такого перетину, не може свідчити про вчинення спроби перетину державного кордону затриманою особою.

Посадовою особою, яка складала протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, обставин щодо місця затримання ОСОБА_1 , яке знаходиться безпосередньо в місці розташування залізничного вокзалу, куди ОСОБА_1 прибув того критичного дня потягом, не враховано, хоч такі як встановлено під час розгляду справи, були основними доводами наявності у ОСОБА_1 умислу на спробу незаконного перетину кордону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №286500 від 03.06.2024 року та долучені до нього матеріали справи, пояснення захисника та покази свідка вважаю, що спроба перетину ОСОБА_1 будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про спробу незаконно перетину ним кордону. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 124, 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник