ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8593/23

Номер провадження 3-зв/495/1/2024

12 січня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Коломацького М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Боярського О.О. у справі про адміністративне правопорушення № 495/8593/23,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О. із 18.08.2023 перебуває справа № 495/8593/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 02.01.2024 подав до суду заяву про відвід судді Боярського О.О. від розгляду справи № 495/8593/23. За результатами автоматизованого розподілу між суддями вказана заява передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волковій Ю.Ф.

Мотиви заявленого відводу

Суддя Боярський О.О. розглянув як головуючий іншу цивільну справу № 495/6683/20 за позовом до ОСОБА_1 , із рішенням у якій останній не погоджується та оскаржує таке рішення в апеляційному порядку. ОСОБА_1 вважає, що суддя Боярський О.О. не може брати участі у розгляді справи № 495/8593/23 оскільки він уже приймав рішення у цивільній справі із участю заявника і можливо побічно заінтересований у результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення. На переконання заявника, такі обставини вказують на необ`єктивність та упередженість судді.

У судовому засіданні 12.01.2024 ОСОБА_1 підтримав заяву про відвід судді із підстав, зазначених у ній, додатково пояснив, що ОСОБА_2 висловлював наміри притягнути заявника до адміністративної відповідальності; розгляд справи тричі безпідставно відкладався. Представник заявника адвокат Коломацького М.Г. також підтримав заяву про відвід.

Процедура розгляду

Кодексом України про адміністративні правопорушення не визначено порядок вирішення питання про відвід судді.

Стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обумовлює, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22 лютого 2013 року XI черговим з`їздом суддів України, наголошує, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Стала практика Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 10.10.2014 у справі «Швидка проти України») вказує, що провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись наведеним, при вирішенні питання про відвід судді у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, судом застосовано принцип аналогії закону найбільш близької галузі кримінального процесуального права (параграф 6 глави 3 Кримінального процесуального кодексу України) із прийняттям рішення у формі постанови відповідно до статей 283-284 КУпАП.

Встановлені обставини

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області під головуванням судді Боярського О.О. із жовтня 2020 року перебувала цивільна справа № 495/6683/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності подружжя, стягнення компенсації вартості майна. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.11.2023 у цій справі позов задоволено частково; транспортний засіб визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_1 ; із відповідача на користь позивача стягнуто компенсацію вартості такого транспортного засобу. Рішення у справі № 495/6683/20 законної сили не набрало, оскаржується відповідачем ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

Водночас, із 18.08.2023 у провадженні судді Боярського О.О. перебуває справа про адміністративне правопорушення № 495/8593/23 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 130 КУпАП. У вказаній справі ОСОБА_1 . 02.01.2024 судді Боярському О.О. заявив відвід у зв`язку із сумнівами в неупередженості та об`єктивності судді.

Застосовані норми права, висновки суду

Завданням судочинства у справах про адміністративні правопорушення, виходячи з приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень статті 7 наведеного вище Кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, й провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно із пунктами 3, 4 частини першої статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участі у кримінальному провадженні, якщо він особисто заінтересований в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до частин першої, другої статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні

Згідно із статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Так, при визначені суб`єктивного критерію необхідно враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість; при визначені об`єктивного критерію необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» від 24.02.1993, рішення «Ветштайн проти Швейцарії»). Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини також вказує, що необхідно перевірити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» від 07.08.1996).

Отже, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, необ`єктивність. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

У даному випадку, заявник вказує на можливу побічну заінтересованість судді у результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, вказує на необ`єктивність та упередженість судді, які обґрунтовує тим, що суддя Боярський О.О. прийняв рішення у цивільні справ, відповідачем у якій був ОСОБА_1 , та з яким останній не погоджується; висловлюваннями судді щодо наміру притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Ключовим аспектом відводу є упередженість судді при розгляді справи, яка перебуває у його провадженні, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення «Білуха проти України» від 09.11.2006, рішенні «Ветштайн проти Швецарії»).

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

На переконання суду, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких обставин, які б вказували на заінтересованість судді у результаті розгляду справи, та підтверджували сумніви в об`єктивності та неупередженості судді у вирішенні справи.

Доводи заявника зводяться до припущень, суб`єктивного аналізу обставин процедури судового розгляду, однак не підтверджені відповідними доказами. Ані у заяві, ані під час судового розгляду ОСОБА_1 не конкретизував обставини, які б вказували на упередженість та необ`єктивність судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення або його заінтересованість у результаті розгляду цієї справи. Обставини щодо упередженої поведінки судді Борського О.О. під час розгляду справи № 495/8593/23 (щодо висловлювань про результат розгляду справи) не підтверджено належними і достатніми доказами.

Уцілому, незгода із ухваленим судовим рішенням у цивільній справі є безумовним правом учасника справи оскаржити таке рішення, яким ОСОБА_1 скористався. Водночас, ухвалення судом рішення не на користь учасника справи не вказує на упередженість та необ`єктивність головуючого або його заінтересованість у результаті розгляду інших справ із участі тієї ж особи.

Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу судді в ході розгляду заяви про відвід, не встановлено.

Керуючись наведеним, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відводу судді.

Керуючись статтями 283-284 КУпАП, статтями 75, 80, 81 КПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Боярського О.О. у справі про адміністративне правопорушення № 495/8593/23 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Ф. Волкова