Дата документу 21.03.2024Справа № 554/2420/24
Провадження № 3/554/740/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., при секретарі судового засідання Звігольської О. Ю., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Горішні Плавні Полтавської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працює в ДСНС в Полтавській області

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 314130 від 11 лютого 2024 року (далі - Протокол) 11 лютого 2024 року, близько 09 год 15 хв, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав, висловлювався нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Ініціатором складення протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якої передбачена відповідальність, зокрема за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні

ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 11 лютого 2024 року, перебуваючи вдома в АДРЕСА_1 , сперечався зі своєю дружиною ОСОБА_1 , проте, насильства психологічного характеру не здійснював, шкоди психічному здоров`ю потерпілої не завдавав. У подальшому, хтось викликав працівників поліції, котрі з незрозумілих йому підстав склали Протокол, а тому просив закрити справу за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши Протокол та матеріали додані до нього, суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення та необхідність закриття справи, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 9 і 245 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення, зокрема домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Норма ст. 173-2 КУпАП має бланкетний характер, тобто відсилає до іншого нормативно-правового акту, що передбачає відповідальність за вчинення окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України.

Так, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі Закон № 2229-VIII).

Статтею 1 Закону № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у

виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, для встановлення події правопорушення за статтею 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила саме домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

З огляду на викладене, орган поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 173-2 КУпАП зобов`язаний зазначати, які саме дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то має бути зазначена кожна дія і вид насильства, а також в чому конкретно полягало психологічне насильство (погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо), що прямо слідує з диспозиції статті та наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Всупереч цьому, складений щодо ОСОБА_1 . Протокол має суттєві недоліки, так як в ньому суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, так як в порушення вимог ст. 256 КУпАП, не розкрито зміст порушення, не конкретизовано в чому саме полягало домашнє насильство психологічного характеру, а також він не містить жодних відомостей про те, що внаслідок вчиненого діяння могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, хоча це прямо слідує з диспозиції статті 173-2 КУпАП, що позбавляє суд можливості оцінювати ці дії як правопорушення, виходячи із наявності його складу.

Як вбачається із змісту правопорушення, викладеного в Протоколі (а. с. 1), 11 лютого 2024 року, близько 09 год 15 хв, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав, висловлювався нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, не розкриваючи, в чому воно полягає.

Водночас, в Протоколі відсутні наслідки у вигляді завдання чи можливості завдання шкоди саме фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, а тому описані у ньому обставини не утворюють складу домашнього насильства в розумінні статті 173-2 КУпАП.

Разом із тим, викладені в Протоколі відомості щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду справи.

Так, потерпіла ОСОБА_2 , під час безпосереднього допиту в суді, повністю спростувала викладений в Протоколі зміст правопорушення, скоєння якого ставиться в провину ОСОБА_1 , її чоловіку, зазначивши, що вона не є особою, постраждалою від домашнього насильства, а той відповідно, - кривдником. Остання вказала, що 11 лютого 2024 року вона разом із чоловіком перебувала за місцем їх мешкання в АДРЕСА_1 , у ході

розмови на кухні між ними почалась побутова суперечка, проте про вчинення щодо неї домашнього насильства вона не заявляла, поліцію не викликала і такого останній по відношенню до неї не вчиняв. Зазначила, що у Протоколі та нібито її письмових поясненнях під час його складення працівниками поліції викладена недостовірна інформація. Будь-яких претензій щодо ОСОБА_1 вона не має й будь-яких протиправних дій щодо неї він не вчиняв.

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а. с. 3) та пояснення потерпілої ОСОБА_2 (а. с. 4) продубльовано, з їх однакового змісту не вбачається вчинення домашнього насильства, опису дії та виду такого насильства, наслідків вчинення або ж ймовірних наслідків його застосування відносно потерпілої.

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ініціатором складення протоколу не надано, а обставини, викладені у ньому, є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам події, встановленим в ході судового розгляду справи, так як повністю спростовуються як показаннями самого ОСОБА_1 , так і потерпілої ОСОБА_2 , а також іншими дослідженими судом доказами.

Саме по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і будь які сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність в діянні ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій САВЧЕНКО