Справа № 711/4303/24
Номер провадження 3/711/1478/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Олійник В.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протоколи: серії ААД № 703732 та серії ААД № 703733) про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

до адміністративної відповідальності за ст.124, ст.122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ст.122-4 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що 19.05.2024 о 22.40 год. в м.Черкаси, по вул. Героїв Дніпра 31, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Chery Amulet д.н.з. НОМЕР_1 . Не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на тротуар (бордюрний камінь). В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Крім того, ОСОБА_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишила, приймалися заходи до її розшуку.

ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення, що факт ДТП вона визнає. Так дійсно, 19.05.2024 під час керування автомобілем Chery Amulet д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Г.Дніпра, рухаючись по колу, втратила контроль над керуванням, внаслідок чого наїхала на бордюрний камінь. При цьому ні бордюрний камінь, ні автомобільне було пошкоджено. Тому вона просто здала назад, де припаркувала свій автомобіль та пішла у справах. Вважає, що місця ДТП не залишала, оскільки самого ДТП, як такого не було. Враховуючи викладене, правопорушення вчинила неумисно, тому просила суд суворо не карати.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Згідно ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що призвели до пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається із змісту диспозиції ст.124 КУпАП, об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого даною нормою, характеризується наступними елементами: діянням тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, яке може бути виражене як у дії так і в бездіяльності; наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; а також причинним зв`язком між наведеними діянням та наслідками.

Відповідно до п.26 постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 - суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог п.1.4 ПДР України - кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ПДР України.

Відповідно до п.2.3 б ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.12.1 ПДР України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що саме недотримання водієм

ОСОБА_1 п.2.3.б, п.12.1 ПДР України і призвело до пошкодження транспортного засобу. Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Крім того, відповідно до диспозиції ст.122-4 КУпАП відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що дійсно 19.05.2024 вона керуючи автомобілем наїхала на бордюрний камінь, не помітивши будь-яких пошкоджень, вона припаркувала своє авто поруч з місцем наїзду на бордюр та пішла у справах. Тобто не приховувала автомобіль, з метою уникнення відповідальності. Такі доводи не спростовуються іншими матеріалами справи.

Крім того, суд приймає до уваги, що працівниками поліції не надано суду будь-які відомості про вжиті ними заходи до розшуку ОСОБА_1 чи її автомобіля.

Таким чином, в ході судового розгляду факт залишення ОСОБА_1 місця ДТП, з метою приховати факт ДТП, не знайшов підтвердження, що свідчить про відсутність в її діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

А тому Суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду не надано достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаного порушення, а тому відсутня складова правопорушення передбаченого ст.122-4 КПпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті 122-4 КУпАП.

При накладенні стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, суд враховує характер даного правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, те що вона до адміністративної відповідальності притягується вперше, внаслідок вчиненого нею правопорушення тяжких наслідків не настало, має скрутне матеріальне становище, щиро розкаялася у вчиненому.

В якості обставин, що згідно зі ст.34 КУпАП України, пом`якшують відповідальність правопорушниці, суд визнає повне визнання своєї провини.

Обставин, що згідно зі ст.35 КУпАП, обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Однак суд, з урахуванням обставин вчиненого правопорушення, оцінивши подані докази у їх сукупності, враховуючи всі обставини справи, які свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, приймаючи до уваги дані, що ОСОБА_1 має скрутне матеріальне становище, даних про притягнення до адміністративної відповідальності не надано, визнала провину, розкаюється у вчиненому, а також є підстави вважати, що вона не буде допускати подібного надалі, вважає за можливим застосувати до останньої ст.22 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням.

Враховуючи, що п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст.22, ч.3 ст.284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, тому немає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 7, 8, 9, 12, 22,23, 26, 33-35, 36, 122-4, 124, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ст.124 КУпАП, обмежившись усним зауваженням

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. М. Олійник