Номер справи 220/1640/24
Номер провадження 3/220/846/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., розглянувши матеріали, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця солдата водія підвозу боєприпасів відділення 1 мінометного взводу 2 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності не притягався, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що відповідно до ЄО №8201 10.10.2024 о 13:40 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 10.10.2024 о 10:00 за адресою: АДРЕСА_2 , заявниця повідомила, що військовослужбовець здійснив постріл з автомату в небо за вищезазначеною адресою. Заявник: ОСОБА_2 .

Виїздом на місце події було встановлено, що 10.10.2024 близько 10:00 год. солдат ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння здійснив постріл з автомату АК-74 № НОМЕР_3 , який за ним закріплений, з власної необережності вистрілив в небо, перебуваючи в тимчасовому розташуванні підрозділу в АДРЕСА_2 .

Таким чином, за викладених вите обставин, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її у військовій частині НОМЕР_2 , діючи протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, а також правил поводження зі зброєю, передбачених Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 29.06.2005 № 359 (зі змінами), Порядку застосування зброї, боєприпасів і бойової техніки з`єднаннями, військовими частинами і підрозділами Збройних Сил під час виконання ними завдань щодо відсічі збройної агресії проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 № 828, в умовах особливого періоду, перебуваючи у АДРЕСА_2 та в стані алкогольного сп`яніння здійснив постріл в небо з автомату АК-74 № НОМЕР_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 , який був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, за допомогою смс-повідомлення на контактний номер телефону зазначений в протоколі, яке він отримав, не з`явився без поважних причин. Про причини свого неприбуття не повідомив.

Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 , оскільки він належно повідомлений про розгляд справи. З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, судом фактично встановлено.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» розкриває поняття терміну «особливий період», - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 17.03.2014 року і по теперішній час на території України діють умови особливого періоду.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» розкриває поняття терміну «особливий період», - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Частина 1 ст. 172-19 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами.

Частина 2 даної правової норми, яка інкримінується ОСОБА_3 передбачає відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Основний безпосередній об`єкт правопорушення порядок експлуатації військової техніки (частиною якого є порядок поводження з речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення).

Предметом правопорушення є зброя, бойові припаси, вибухові, радіоактивні та інші речовини і предмети, що становлять підвищену небезпеку для оточення.

Військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до вимог статті 20 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право застосовувати заходи фізичного впливу, а також носити, зберігати та застосовувати спеціальні засоби, зброю в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з статтею 21 Статуту внутрішньої служби застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї допускається, якщо інші заходи виявилися неефективними або якщо через обставини застосування інших заходів є неможливим.

Застосуванню зброї, за винятком випадків раптового нападу, нападу із застосуванням бойової техніки, транспортних засобів, літальних апаратів, морських і річкових суден, втечі з-під варти зі зброєю або за допомогою транспортних засобів під час руху, повинно передувати попередження про намір застосовувати зброю і постріл угору.

У разі застосування і використання зброї військовослужбовець зобов`язаний вжити всіх заходів для того, щоб не було завдано шкоди стороннім особам.

Статтею 22 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу:

- для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо;

- для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб;

- для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, а також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення;

- у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу.

Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися всіх порядків і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Застосування зброї допускається лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках.

Згідно з п. 2.5 Курсу стрільб зі стрілецької зброї і бойових машин, затвердженого начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України від 01 квітня 2009 року № 44, військовослужбовець зобов`язаний дотримуватись вимог безпеки при поводженні зі зброєю щодо заборони її направлення у будь-якому випадку на людей.

Відповідно до п. 14 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України під час видачі стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям командир (керівник, начальник) зобов`язаний нагадати їм порядок поводження зі стрілецькою зброєю та боєприпасами, зокрема щодо заборон під час поводження зі стрілецькою зброєю безпідставно спрямовувати зброю у бік людей, тварин, транспорту, будинків, інших будівель, споруд; тримати палець на спусковому гачку без необхідності.

Згідно до п.п. 52, 110 «Настанови по 5,45 мм автомату Калашникова», затвердженої Головнокомандувачем Сухопутних військ Збройних Сил України у 2004 році, п. п. 1.2.1.; 1.2.4. «Курсу стрільб зі стрілецької зброї та бойових машин», затвердженого наказом Начальника Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України від 01.04.2009 №44, передбачено, що автомат зберігається завжди розрядженим, при цьому магазин від`єднаний, курок спущено, перевідник на запобіжнику. Автомат знімається з запобіжника лише перед заряджанням та перед стрільбою. Автоматник завжди повинен поводитися із автоматом обережно.

Солдат зобов`язаний, зокрема, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися встановленого порядку поводження зі зброєю, безпідставно не направляти ствол в бік людей, транспорту, будинків, інших будівель та споруд, в разі необхідності табельна вогнепальна зброя повинна бути спрямована на поверхню, яка зможе прийняти кулю (у землю, стовбур, кулеулавлювач або вверх під кутом 45 - 60 градусів).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у скоєному адміністративному правопорушенні повністю доведена матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про вчинення військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП серії ДНКХ-2 № 6153 від 10.10.2024 року, згідно якого викладені обставини скоєного правопорушення. В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що 10.10.2024 близько 10:00 год. він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння здійснив постріл з автомату АК-74 № НОМЕР_3 . який за ним закріплений, з власної необережності вистрілив в небо, перебуваючи в тимчасовому розташуванні підрозділу в АДРЕСА_2 .Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає. Просив розглянути справу без його участі;

- протоколам прийняття заяви про кримінальні правопорушення на іншу подію від 10.10.2024 р., згідно якого ОСОБА_4 пояснила обставини події, а саме: 10.10.2024 р. до неї прийшов її брат ОСОБА_5 та повідомив, що приблизно о 10-00 год. в нього стався конфлікт з військовослужбовцем ОСОБА_1 , який мешкав в будинку її брата, та здійснив 1 постріл з автомату ОСОБА_5 був за подвір`ям, при цьому претензій до ОСОБА_1 не вона не брат не мають, звернулася з метою інформування, та просила перевірку припинити, так як загрози життю та здоров`ю ОСОБА_5 не було;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 , від 10.10.2024 р., доданими до матеріалів справи на окремому аркуші, згідно яких він пояснив, що приблизно 2 місяці тому він дозволив проживати військовослужбовцям у його будинку, а саме військовослужбовцю ОСОБА_1 10.10.2024 р. він прийшов до свого будинку о 10-00 годині, щоб нагодувати свою собаку, та після чого у них стався конфлікт, через те що він хотів заселити до свого будинку інших військовослужбовців, тому що він живе один, та вийшовши за подвір`я будинку, військовослужбовець ОСОБА_1 здійснив постріл у гору, при цьому його життю чи здоров`ю нічого не загрожувало, претензій до ОСОБА_1 він не має;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 , доданими до матеріалів справи на окремому аркуші, згідно яких вона пояснила, що 10.10.2024 року приблизно о 10-00 год. до неї додому прийшов її брат ОСОБА_5 , та повідомив що в нього стався конфлікт з військовослужбовцем ОСОБА_1 якого він поселив жити у своєму будинку. Так коли її брат ОСОБА_5 прийшов до себе додому покормити свою собаку, між ними з ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, через те що він хотів заселити до нього інших військовослужбовців, після чого ОСОБА_6 зайшов до будинку, а брат вийшов на вулицю за подвір`я, та побачив як ОСОБА_6 вийшов на поріг та здійснив один постріл з вогнепальної зброї, у повітря, при цьому життю та здоров`ю її брата нічого не загрожувало, претензій ні до кого вони не мають;

- копією відомості закріплення зброї за управлінням 9 механізованої роти, згідно якої за солдатом ОСОБА_1 закріплено 5,45 мм АК-74 № НОМЕР_3 ;

- копією книги видачі зброї та боєприпасів 9 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону, згідно якої солдату ОСОБА_1 видавався автомат № 4430800, та набої 5,45 мм для автомата АК-74 у кількості 120 шт.

Статус ОСОБА_1 , як військовослужбовця, підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 14 від 12.01.2024 року, про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду, та військовим квитком серії НОМЕР_5 від 20.06.1994 року, на ім`я ОСОБА_1 .

Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, оскільки таке підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, самої особи яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказані докази не викликають сумнівів суду у їх достовірності, оскільки вони чітко відображають хронологію подій, узгоджуються між собою в їх логічному та системному взаємозв`язку.

Судом встановлено, що солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її у військовій частині НОМЕР_2 , діючи протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, а також правил поводження зі зброєю, в умовах особливого періоду, перебуваючи у АДРЕСА_2 та в стані алкогольного сп`яніння здійснив постріл в небо з автомату АК-74 № НОМЕР_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення,вчинив військове адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, а саме порушення правил поводження зі зброєю вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , враховуючи особу правопорушника, який до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, проходить військову службу, враховуючи ступінь вини ОСОБА_1 у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, а також враховуючи відсутність обставин що пом`якшують відповідальність, та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд прийшов до висновку про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 2 ст. 172-19 КУпАП у вигляді штрафу, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Натомість, предметом розгляду даної справи є питання про притягнення до адміністративної відповідальності особи, отже вказана справа не є справою, яка пов`язана з порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, ч. 1, 2 ст. 172-19 КпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на розрахунковий рахунок UA0005662, код класифікації доходів бюджету-21081100,МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37967785, отримувач коштів Донецьке ГУК/Великоновос. СТГ/21081100, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ)-02895834.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави на розрахунковий рахунок - UA 0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) -02895834, судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: О.А. Дурач