Справа № 711/7418/24
Номер провадження 3/711/2430/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Михальченко Ю.В., за участі секретаря судово засідання Майорової Н.Т.,захисника Хмельницької Л.М. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції Головного управління поліції в Черкаській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого з адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, (протокол серії ВАВ №026623), суддя -,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській областіпро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 026623 - 03.09.2024 року близько 16.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою, ображав словесно та штовхнув, внаслідок чого ОСОБА_2 почувалася приниженою, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Надав суду письмові пояснення, які приєднані до матеріалів справи, що 02 вересня 2024 року, він був у селищі Чорнобай Черкаської області зі своїм другом на риболовлі. Зранку 03 вересня 2024 року, повернувся до м. Черкаси.

По дорозі з селища Чорнобай Черкаської області до м. Черкаси помітив несправності автомобіля, а саме в антифриз потрапило масло. Зателефонуваши в автосервіс, майстер в телефонному режимі повідомив, що автомобіль потребує капітального ремонту. Приїхавши додому, його дружина ОСОБА_2 попросила відвезти дитину до школи, на що він повідомив дружину про те, що автомобіль має несправності і на ньому в такому несправному стані категорично заборонено їздити. Після цього він закрив автомобіль, заніс до будинку ключі від автомобіля, а сам пішов до автосервісу, для того, аби з`ясувати суму ремонту та орієнтовний час усунення несправностей автомобіля.

Повернувшись додому близько 15 год. 30 хв., виявив, що автомобіль відсутній. Запитав у матері, куди подівся автомобіль, на що мати повідомила, що ОСОБА_3 поїхала до школи за сином. Він відразу ж почав телефонувати до дружини, оскільки автомобіль несправний та на ньому їздити небезпечно, однак вона не підіймала слухавку, а просто скидала виклики. Близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_2 приїхала на автомобілі разом з малолітнім сином додому. Відразу у них з дружиною виник словесний конфлікт. Він запитував ОСОБА_4 , навіщо вона взяла несправний автомобіль, наражаючи на небезпеку і себе, і сина. ОСОБА_4 у відповідь просто відповідала, що це все його вигадки, що автомобіль несправний. Попросив, щоб ОСОБА_4 віддала ключі від автомобіля, на що вона відповіла, що ключі знаходяться у будинку, де вони проживаємо. Він зайшов до будинку, ключів не було. Почав запитувати ОСОБА_4 : «Чому ти мене обманюєш?», ОСОБА_4 повідомила, що ключі знаходяться у будинку, де проживає мати ОСОБА_5 (за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться 2 будинки, в одному проживаю він з дружиною та дітьми, в іншому - його мати ОСОБА_5 ). В цей момент він стояв біля будинку, автомобіль був припаркований дуже близько біля будинку, він різко розвернувся, аби забігти до будинку за ключами і рукою вдарився об вікно. Вікно розбилося, а він поранив руку.

В подальшому, 03 вересня 2024 року, його дружина ОСОБА_2 викликала поліцію. Працівники поліції виїхали за адресою: АДРЕСА_1 , поспілкувалися з ним, дружиною та його матір`ю та з`ясувавши, що вказані обставини мають ознаки побутової сварки поїхали. Протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції не складався.

Він зі своїми родичами поїхав до КНП «Третя черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», де його було госпіталізовано та проведено хірургічну операцію, а саме первинну обробку рани м`яких тканин та накладення швів на рану. 04 вересня 2024 року його виписали з медичного закладу для продовження лікування амбулаторно за місцем проживання. Дані обставини підтверджуються Випискою КНП «Третя черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» із медичної картки стаціонарного хворого №17792 від 04 вересня 2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 вересня 2024 року ОСОБА_2 написала заяву до правоохоронних органів про вчинення ним, 03 вересня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 домашнього насильства.

Відповідно до частини 2 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В порушення вказаних вище вимог частини 2 статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ №026623 було складено 15 вересня 2024 року, в той же час, коли можливе правопорушення мало місце 03 вересня 2024 року.

Більше того, 04 вересня 2024 року ОСОБА_2 написала заяву до правоохоронних органів про вчинення ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 домашнього насильства. Однак, працівниками поліції 04 вересня 2024 року (цей день ще входить у 24-годинний проміжок часу, в який має бути складено протоколі протокол про адміністративне правопорушення складено не було. Враховуючи викладене просить суд провадження відносно нього за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник Хмельницька Л.М. просить суд провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила наступне: «Її син приїхав на автомобілі додому та припаркував автомобіль в дворі будинку. Її невістка ОСОБА_2 сказала, що візьме авто та поїде до школи за сином. Вона попросила її не брати авто, так як авто має технічні несправності та син їздив на СТО. Невістка ОСОБА_2 жодним чином не відреагувала та поїхала на авто за сином. Через деякий час син ОСОБА_1 повернувся та виявив, що авто відсутнє. Коли прихала ОСОБА_2 , в неї з її сином виникла словесна перепалка, в якій син просив повернути ключі від авто. Жодних лайливих, принизливих слів, погроз фізичною розправою з боку її сина в бік невістки не було.

ОСОБА_2 в судовому засіданні надала пояснення, які приєднані до матеріалів справи, мотивовані наступним: із 2015 року з чоловіком ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син, якого сильно хотіли та очікували. 24.01.2017 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Придніпровським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що 24.01.2017 було зроблено відповідний актовий запис № 19.

До ОСОБА_6 вона приїхала із Закарпатської області, де народилась та проживала тривалий час, так як планували своє спільне щасливе життя в м. Черкаси. Проживали разом в домоволодінні матері ОСОБА_1 , що за адресою АДРЕСА_1 , однак не в її будинку, а в літній кухні, яку за спільні кошти перебудували в повноцінний окремий будинок зі всіма зручностями.

Також в 2022 році за спільні кошти придбали автомобіль для спільного користування, оскільки вона має право на керування транспортними засобами, відповідні навички та досвід водіння.

Разом з тим, останнім часом чоловік, який певний час проходив військову службу, почав все частіше вживати алкогольні напої, внаслідок чого проявляв агресію та неодноразово в стані алкогольного сп?яніння ображав нецензурною лайкою та виганяв назад до Закарпаття.

Зазначила, що ОСОБА_6 має відношення до військової служби, має навички поводження із зброєю, в нього в будинку є зброя, яку він не зберігає у сейфі, як то має бути згідно законодавства та допускає випадки погроз із застосуванням зброї. Так, був випадок, коли ОСОБА_6 в стані алкогольного сп?яніння змусив стати на коліна її та спільного сина і безпідставно просити у нього пробачення. При цьому, зброю він націлював на неї, і в такому стані вона змушена була виконувати його вимогу та просила це зробити сина.

Звернутись із заявою до поліції за цим фактом вона боялася, оскільки розуміла, що не зможе підтвердити це жодними доказами, а чоловік завжди казав, що їй ніхто не повірить, оскільки він є учасником бойових дій та героєм, а вона - ніхто.

Крім цього, 01.10.2022 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, застосував до неї силу та фізичне насильство, а саме, вдарив по голові, по вуху, внаслідок чого вона вимушена була звертатись за медичною допомогою, а саме, викликати швидку. Тоді їй діагностували струс головного мозку, закриту черепно мозкову травму, травматичний розрив барабанної перетинки, що призвело до туговухості І ступеню. Внаслідок травми заявниця 3 дні лікувалась в лікарні, однак після виписки до поліції із заявою про це не зверталась, так як хотіла зберегти сім?ю та сподівалась, що ОСОБА_6 нічого подібного робити не буде. Тим більше, коли ОСОБА_6 був тверезим, агресію він не проявляв.

Так, 03.09.2024 року відбувся новий епізод агресії та вчинення насильства відносно неї та відносно малолітнього семирічного сина. Того дня, після обіду, близько 15:30 години, потрібно було забрати сина зі школи, для чого вона взяла спільний автомобіль, щоб було швидше та комфортніше для дитини. В цей час чоловік знаходився в невідомому місці. При цьому, автомобіль знаходився в справному технічному стані та у неї була потреба в користуванні ним. Про те, що вона поїде за сином, вона попередила свекруху, ОСОБА_5 , яка відповіла, що це не сподобається її сину та просила не робити цього, бо він може розізлитись. Зазначила, що автомобіль є спільною власністю, чоловік конкретно не забороняв ним користуватись, але і не дозволяв.

Тому, розуміючи, що має таке ж право користування спільним майном, як і чоловік, впевнившись у технічній справності автомобіля, поїхала за дитиною та через хвилин 30 повернулась із сином додому. Коли їхала за кермом, то на телефон дзвонили чоловік та свекруха, але згідно вимог Правил дорожнього руху вона не могла відволікатись від водіння, тому на всі дзвінки не відповідала.

Вдома вже був чоловік, який повернувся напідпитку та сидячи на кухні, кричав, запитуючи хто давав дозвіл брати авто. В цей час син злякався, почав плакати та просити чоловіка, аби він не чіпав заявницю, тому вона із сином пішла із будинку до будинку свекрухи, щоб припинити конфлікт. Чоловік вийшов за ними, а вона, залишивши сина під наглядом свекрухи, зайшла до ванної кімнати, так як їй стало погано. В цей час чоловік зайшов до ванної кімнати вслід, кричав та ображав нецензурною лайкою, намагався забрати телефон та вдарити, із силою штовхнув в стінку, внаслідок чого вона сильно вдарилась головою та впала на підлогу між стінкою та туалетом.

Почувши звук удару та падіння, свекруха забігла до ванної кімнати та відтягла ОСОБА_6 , вивівши його на двір.

В цей час, піднімаючись з підлоги, вона почула звук розбитого скла, та вийшовши на кухню, побачила, що чоловік вдарив кулаком по вікну, розбивши скло.

Хвилюючись за свою безпеку та за безпеку свого сина, вона зателефонувала на 101, а потім до поліції на лінію 102, оскільки чоловік знаходився в агресивному стані та не зупинявся. При цьому, свекруха звинувачувала її в тому, що це все відбулось через неї, оскільки вона не повинна була брати автомобіль без його дозволу.

Так як ситуація в будинку була напруженою, постійно кричав чоловік, звинувачувала свекруха, заявник вийшла на вулицю та очікувала на поліцію в дворі. Вже по приїзду поліції, зайшовши до будинку, побачила, що весь будинок був у слідах крові із руки чоловіка, однак він все рівно був агресивним та навіть в присутності поліції сказав їй, що їй доведеться виїхати звідси, інакше вона буде викликати поліцію постійно.

Так як кровотеча у чоловіка не припинялась, поліцейські викликали швидку, працівники якої надали йому першу допомогу, а їй в тій ситуації рекомендували з дитиною виїхати в безпечне місце, куди вони її можуть супроводити. Вона взяла із собою лише маленький ранець із найнеобхіднішими речами, та погодилась на пропозицію поліції, бо дійсно боялась залишатись вдома.

Того ж вечора її з дитиною на поліцейському авто відвезли до безпечного місця, де вона знаходиться до теперішнього часу. В подальшому чоловік дзвонив, писав повідомлення із погрозами, що заявить в поліцію про розшук сина і зробить все, щоб їй було гірше.

За таких обставин, перебуваючи у безпечному місці, на наступний день вона наважилась звернутись із заявою про притягнення до відповідальності чоловіка.

Відразу після цієї події вона перебувала в шоковому стані, відчувала себе приниженою, беззахисною та сильно хвилювалась за сина. Крім цього, в неї дуже боліла голова в місці, яким вдарилась головою об стінку та підлогу, однак до лікаря з цим не зверталась, оскільки боялась вийти з приміщення, до того ж видимих пошкоджень на голові не було.

Враховуючи викладене просить суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністрвтивного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначити йому стягнення в межах санкції даної норми.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_5 , адвоката Хмельницької Л.М., дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь- яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

У постанові Верховного Суду від 07 листопада 2023 року у справі № 676/265/23 (провадження № 61-9498св23), зазначено, що «домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту».

Фактично, встановлені у судовому засіданні обставини свідчать лише про наявність конфліктних відносин між подружжям з приводу користуванням спільним майном (автомобілем), різних поглядів на побут та життя тощо. Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь- яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень можуть бути зокрема деліктоздатні фізичні особи, які вчинили певні правопорушення.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Конфлікт (лат. сопАісїш - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Типи конфліктів: 1. «Реальний конфлікт»- це конфлікт, який об`єктивно існує і адекватно сприймається; 2. «Випадковий, або умовний, конфлікт»- залежить від обставин, що можуть змінюватися, але ці обставини не усвідомлюються конфліктуючими сторонами; 3. «Зміщений конфлікт»- реальний конфлікт, за яким приховується інший конфлікт, що є справжнім чинником конфліктної ситуації; 4. «Помилково дописаний конфлікт»- конфлікт, що помилково тлумачиться; 5. «Латентний конфлікт»- конфлікт, який має відбутися, але не виникає тому, що не усвідомлюється; 6. «Хибний конфлікт»- у цьому випадку реальних підстав для конфлікту не існує, об`єктивно його немає, але він виникає у свідомості конфліктуючих сторін через помилкове сприймання та розуміння ситуації.

Щоб подолати конфліктну ситуацію слід знайти коріння її зародження, визначити сфери, причини і рівень; проаналізувати власні почуття та емоції щодо конфлікту; зрозуміти глибинні інтереси кожного учасника конфлікту; обрати оптимальну модель поведінки; запропонувати ідеї щодо вирішення конфлікту, які задовольняють усі сторони; обрати правильне рішення та втілити його в життя.

Інших доказів суду не надано.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватостіособи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.1 ст. 173-2, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрити за відсутністю події та складу правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та проголошено 11 грудня 2024 року о 14 годині в залі судових засідань Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Суддя: Ю. В. Михальченко