Справа № 703/5739/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю потерпілого ОСОБА_1 , особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , захисника Сподинюк Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла справу про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

у с т а н о в и в :

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №142594 від 19.10.2024, згідно з яким ОСОБА_2 19 жовтня 2024 року близько 11 год. 00 хв. по бульвару Бобринського в м. Сміла у присутності дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , які проживають по черзі то в батька, то в матері в АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 , висловлювала образи на адресу чоловіка ОСОБА_1 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю дітей, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

Згідно з протоколом дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст.172-2 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що 19 жовтня 2024 року вона ніяким чином не ображала ОСОБА_1 . В цей день вона приїхала до сина, який перебував з батьком ОСОБА_1 . Її чоловік розпочав сварку та почав ображати її. У зв`язку з цим вона змушена була викликати працівників поліції, які по приїзду склали протокол про адміністративне правопорушення як на ОСОБА_1 , так і на неї. Просила врахувати, що чоловік постійно ображає її, починаючи з серпня 2024 року.

Захисник Сподинюк Л.С. просила закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить достовірних та допустимі докази, які б об`єктивно доводили факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП, відсутні.

ОСОБА_1 пояснив, що 19 жовтня 2024 року він перебував разом із сином. Син разом з однокласником катався на самокаті по бульвару Бобринського в м. Сміла. В цей час під`їхала його дружинна разом з дочкою. Дружина почала нецензурно висловлюватись на його адресу в присутності дітей. ОСОБА_5 забрати з собою обох дітей. Ніякого фізичного насильства вона до нього не застосовувала, однак психологічно тиснула.

Судом було також допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона знайома із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 19 жовтня 2024 року вона була свідком сварки між ними. Сварка відбулась неподалік магазину «Аврора», що по бульвару Бобринського в м. Сміла. При цьому, ОСОБА_2 в присутності дітей нецензурно висловлювалась на адресу ОСОБА_1 . Від ОСОБА_1 вона ніяких образ по відношенню до ОСОБА_2 не чула. Суть конфлікту їй не відома.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він знайомий із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 19 жовтня 2024 року близько 11 години він став свідком суперечки, яка відбулась між ними біля магазину «Аврора» бульвару Бобринського в м. Сміла. Під час сварки ОСОБА_2 висловлювалась нецензурною лайкою по відношенню до ОСОБА_1 . В свою чергу ОСОБА_1 не ображав ОСОБА_2 , а намагався її заспокоїти. В цей час їх спільні діти катались на самокаті.

Перевіривши факти, викладені в протоколі, заслухавши пояснення ОСОБА_2 , її захисника Сподинюк Л.С., Омарова А.Р. та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якими доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Слід зазначити, що суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, і згідно з КУпАП не має повноважень виходити за його межі.

З огляду на вищезазначене, суд звертає увагу на те, що обставини вчинення адміністративного правопорушення повинні бути викладені у протоколі про адміністративне правопорушення чітко та коректно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Суд наголошує, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції даної статті дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, отже обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП є умисні дії або бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Оскільки умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру є обов`язковим елементом об`єктивної сторони, відповідні фактичні обставини підлягають обов`язковому детальному опису в протоколі, а також доказуванню в судовому засіданні.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП.

Водночас, матеріали справи не містять об`єктивних даних про вчинення ОСОБА_2 дій, передбачених статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», які б могли бути кваліфіковані як домашнє насильство.

Так, відповідно до матеріалів адміністративної справи, працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_2 19 жовтня 2024 року складено протокол серії ВАД №142594 про вчинення 19.10.2024 домашнього насильства психологічного характеру, а також приєднано до нього в якості доказів письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , форму оцінки ризиків домашнього насильства та терміновий заборонний припис серії АА №458854, на основі яких складено протокол про адміністративне правопорушення.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не містить конкретного переліку дій ОСОБА_2 , які завдали шкоди психологічному здоров`ю потерпілим.

Суд також враховує, що за змістом ст. 269 КУпАП потерпілим вважається особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що дії ОСОБА_8 могли завдати психологічному здоров`ю дітям. Водночас, у графі «потерпілий» зазначено ОСОБА_1 . З наведеного суд не може однозначно встановити кому ж із перелічених осіб могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю.

При цьому, на переконання суду, інші докази, зокрема пояснення свідків події, не можуть слугувати підставою для висновку, що ОСОБА_2 вчинила діяння, передбачені саме ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

З пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, наданих ними безпосередньо під час розгляду справи у суді, що між ними тривалий час взаємно існують неприязні стосунки з приводу визначення місця проживання дітей, через що часто виникають непорозуміння та нерідко конфлікти. Суд бере до уваги те, що під визначенням «конфлікт» (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) слід розуміти зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.01.2020 (справа №545/744/19), факт сварок і непорозумінь між подружжями на побутовому рівні свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За таких обставин, за відсутністю інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП, її дії не утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

А тому, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлений 09 грудня 2024 року.

Суддя І.Я. Биченко