ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/269/24 Справа № 702/190/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Жежер Ю. М. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 23 лютого 2024 року о 09 год 38 хв по вул. Ринкова м. Монастирище керував автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, відеозапис проводився згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову, а провадження по справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилається на те, що не був присутнім у судовому засіданні, копію оскаржуваної постанови отримав лише 13 квітня 2024 року.

Винесену постанову вважає необґрунтованою, постановленою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування фактичних обставин справи.

Посилаючись на вимоги статей 245,251,252,280 КУпАП, стверджує, що суд першої інстанції не оцінив докази з точки зору допустимості та достатності, не надав їм належну правову оцінку. Вказує про порушення його право на захист, за наявності клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю захисника у іншому судовому засіданні, суд розглянув матеріали справи за їхньої відсутності, чим позбавила права надати докази.

В обґрунтування апеляційних вимог приводить положення ст. 266 КУпАП, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 (далі Інструкція).

Приводить версію подій, за якою він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Відзначає, що на пропозицію працівників поліції пройти такий огляд, він тричі продув спеціальний технічний пристрій, результати якого засвідчили відсутність алкогольного сп`яніння. Не погоджуючись із результатами освідування працівники поліції, за надуманими підставами, вказали на необхідність проходження огляду у медичному закладі. Оскільки огляд він пройшов, тому їхати до медичного закладу відмовився, також мав несправність дверних замків автомобіля. Затим, як він зрозумів наслідки відмови та ту обставину, що працівники поліції будуть складати відносно нього протокол за ст. 130 КУпАП, він погодився на такий огляд та наполегливо почав просити проїхати до лікарні, на що поліцейські не реагували та почали оформляти документи про вчинення ним адміністративних правопорушень.

Вказує, що у подальшому самостійно звернувся до КНП «Монастирищенська багатопрофільна лікарня», де 23 лютого 2024 року о 13 год 30 хв його оглянув лікар ОСОБА_2 та ознак наркотичного сп`яніння не виявив (мова не порушена, слизові звичайного кольору, міміка звичайна та ін. ).

Окрім того, відповідно до акту № 213 хіміко-токсилогічного дослідження, що проведено Черкаським обласним наркологічним диспансером, у його сечі, яка відібрана 23 лютого 2024 року та доставлена до ЧОНД 29 лютого 2024 року, опіати, метадон, марихуана, амфетамін, барбітурати не виявлені, тест негативний.

Переконаний про недопустимості доказів, приєднаних поліцейськими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на підставі яких суддя ухвалила незаконне рішення про його винуватість.

Оспорює наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння.

Приводить доводи щодо недопустимості як доказу відеозапис події, що долучений до протоколу, оскільки він здійснений із порушенням Інструкції із застосування органами і підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року.

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 , який підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їхньому змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею не було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 495827 від 23 лютого 2024 року о 09 год 38 хв по вул. Ринкова м. Монастирище ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Разом з тим, зазначені в протоколі обставини не підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції доказами.

Правовий аналіз ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР дає підстави стверджувати про можливість притягнення водія до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, лише у тому випадку, коли у поліцейського є підстави вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Така відмова повинна бути висловлена цієї особою, або дії, бездіяльність (невиконання законних розпоряджень працівників поліції чи вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу тощо) особи фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду. В обох випадках відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною, очевидною.

Повертаючись до обставин цієї справи, слід зауважити, що первісно у ОСОБА_1 були встановлені ознака алкогольного сп`яніння. За згодою водія огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу. Результат цього огляду був негативним.

Далі поліцейський вже висловив вимоги про проходження огляду в закладі охорони здоров`я, через наявність ознак наркотичного сп`яніння.

Попри встановлені судом першої інстанції обставини, у матеріалах справи відсутні беззаперечні дані, які підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

З відеозапису з нагрудних камер патрульного поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 давав суперечливі пояснення з приводу вимоги поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння: первісно вказавши, що відмовляється пройти такий огляд, далі просив зачекати, врешті погодився пройти відповідний огляд.

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 висловив згоду пройти огляд в закладі охорони здоров`я до моменту початку складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання суду першої інстанції, що на цьому відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі не відповідає точному його змісту.

На зазначене суддя при розгляді справи не звернув належної уваги та виніс постанову, що не відповідає вимогам закону.

Внаслідок чого апеляційний суд приходить до висновку, що у цьому випадку у поліцейського були відсутні правові підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Той був зобов`язаний відповідно до приписів п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та п.п. 9, 12 Інструкції - забезпечити проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

За наявності об`єктивних даних, за якими ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного, а також й наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 495827 від 23 лютого 2024 року не може вважатися належним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У цьому випадку розгляд суддею справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вплинув на висновок судді про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заразом апеляційний суд відзначає, що інші доводи захисника, як окремі підстави для скасування судового рішення, є безпідставними, оскільки не впливають на законність прийнято суддею рішення.

З урахуванням наведеного, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити захиснику Видрику В.В. строк апеляційного оскарження постанови судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук