ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1685/24

Провадження № 33/4820/780/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за спільною апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її захисника адвоката Мутаса В.В. на постанову судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особа 1-ї групи інвалідності,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

За постановою суду, 19 жовтня 2024 року о 19 год 15 хв у с.Степок Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом HYUNDAI GETZ д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (стійкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась на місці зупинки та у медичному закладі.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 ПДР України та вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У спільній апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її захисника адвоката Мутаса В.В. просили постанову Дунаєвецького районного суду від 18 листопада 2024 року скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Уважали, що постанова місцевого суду є незаконна, необґрунтована, прийнята з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Стверджували, що судом першої інстанції не повною мірою було встановлено і перевірено всі обставини справи.

Зазначали, що ОСОБА_1 не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння, а за кермо транспортного засобу була вимушена сісти через стан крайньої необхідності.

Зауважували, що працівниками поліції було порушено процедуру перевірки водія на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, працівниками поліції не дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наголошували, що працівниками поліції не було роз`яснено прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було роз`яснено порядку огляду з метою виявлення стану сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі.

Стверджували, що направлення водія для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутнє, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт самої вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Згідно зі ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог, вважається недійсним.

Отже, на думку апелянтів, суд розглянув справу без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не з`ясував усіх обставин, що і призвело до прийняття протизаконного рішення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник Мутас В.В. належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового розгляду. У судове засідання не з`явилися.

Про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи від учасників не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.268 КУпАП при розгляді справ, передбачених ст.130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Отже, за таких обставин з метою дотримання розумних строків її розгляду, їх нез`явлення до суду не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про таке.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015року № 1452/735 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується зібраними у справі та дослідженими доказами, а саме:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №305129 від 19 жовтня 2024 року, де зафіксовано факт керування автомобілем ОСОБА_1 , яка мала ознаки алкогольного сп`яніння та відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіри, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, однак вона відмовилася;

- направленням ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, згідно якого в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, порушення мови;

- відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, яким було зафіксовано всі обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 та факт дотримання працівниками поліції вимог закону; зокрема, водію було неодноразово запропоновано на місці зупинки та в медичному закладі пройти огляд на стан сп`яніння, на що остання відмовилася, безпричинно ухилялася від його проведення.

Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У ході перегляду справи апеляційною інстанцією не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного вищевказаною інструкцією.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як видно з матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції мали всі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіри) свідчили, що остання може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керувала транспортним засобом.

З відеозапису з бодікамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 має ознаки сп`яніння, своїми діями фактично ухилялася від проходження огляду на стан сп`яніння в будь-який спосіб, тому працівником поліції було правильно розцінено дії водійки, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема, на неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд на місці зупинки та в медичному закладі, ОСОБА_1 ставила свої умови, що беззаперечно свідчило про відмову останньої від виконання вимог п.2.5. ПДР України.

Проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зокрема, наведені вище докази повністю спростовують посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлялася.

Доводи апеляційної скарги щодо керування транспортним засобом в стані крайньої необхідності є безпідставними, бо спростовані відеофайлами, які є в матеріалах справи. Зокрема, з них вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції для перевірки документів, під час розмови з`ясувалося, що після святкування свого дня народження та розпивання спиртних напоїв ОСОБА_1 підвезла свою матір на автобусну зупинку та далі змушена була везти до лікарні свого чоловіка, який нібито постраждав від нападу хуліганів. Із розмови працівника поліції та лікаря медичного закладу з`ясувалося, що жодних ушкоджень у потерпілого немає і його життю нічого не загрожує.

Невизнання вини розцінюється як форма умисного уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене правопорушення.

Наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапис містить відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Переконливих доводів у апеляційній скарзі, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови, не встановлено.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

Доводи апеляційної скарги спростовані зібраними та дослідженими доказами у справі, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку. Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КУпАП ураховано характер правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а спільну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її захисника Мутаса В.В. без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду М.С. Матущак