КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/2006/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши заявлене захисником особи, притягнутої до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП, ОСОБА_1 - Любченко Тетяни Сергіївни клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарженняпостанови Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з указаною постановою, 17 березня 2024 року захисник ОСОБА_1 - Любченко Т.С. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не був присутній під час судового розгляду та матеріали справи не містять підтвердження обізнаності останнього про день та час судового розгляду, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений судом про розгляд відносно нього адміністративного матеріалу. Суд першої інстанції не надсилав особі, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, копію судового рішення ні в електронній формі, не рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Посилається на те, що захиснику Любченко Т.С. 08 березня 2024 року стало відомо про оскаржувану постанову та в цей же день було здійснено ознайомлення з матеріалами справи.

Перевіривши доводи захисника ОСОБА_1 - Любченко Т.С. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Зважаючи на викладене, строк на апеляційне оскарження відраховується з дати винесення постанови та може бути поновлений судом виключно у разі наявності поважних причин пропуску такого строку, обґрунтовано наведених апелянтом.

Враховуючи, що оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята 14 грудня 2021 року, останнім днем подання апеляційної скарги було 24 грудня 2021 року. Разом з тим, з апеляційною скаргою скаржник звернувся лише 17 березня 2024 року.

Отже, скаржником пропущено строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року більше, ніж на 2 роки.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не був присутній під час судового розгляду та матеріали справи не містять підтвердження обізнаності останнього про день та час судового розгляду, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений судом про розгляд відносно нього адміністративного матеріалу. Суд першої інстанції не надсилав особі, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, копію судового рішення ні в електронній формі, не рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Посилається на те, що захиснику Любченко Т.С. 08 березня 2024 року стало відомо про оскаржувану постанову та в цей же день було здійснено ознайомлення з матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №118755 від 21 листопада 2021 року ОСОБА_1 особисто підписав протокол, складений відносно нього, та був обізнаний про направлення в подальшому цього протоколу до суду, де відбудеться судовий розгляд.

Судом телефонограмою 02 грудня 2021 року було повідомлено ОСОБА_1 про призначення судового засідання на 14 грудня 2021 року на 12:05.

Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Також у матеріалах справи містяться супровідні листи суду про направлення копії постанови відносно ОСОБА_1 до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення штрафу у розмірі 17 000 грн та судового збору у розмірі 454 грн для виконання.

Згідно ЄДРСР текст постанови Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року надіслано до реєстру для оприлюднення 21 грудня 2021 року, а забезпечено надання загального доступу 22 грудня 2021 року.

Окрім того, відповідно до відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження Оболонським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відносно ОСОБА_1 08 вересня 2022 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 про стягнення штрафів у сфері безпеки дорожнього руху у справах про адміністративні правопорушення та судового збору.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року «Пономарьов проти України» зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі сплином значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушувати принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції адвокат Любченко Т.С. жодним чином не аргументувала наявні у матеріалах справи докази повідомлення ОСОБА_1 телефонограмою про призначене судове засідання, не заперечувалася і належність ОСОБА_1 номера телефону, за яким було здійснено судом повідомлення.

До того ж, як зазначено вище, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року оприлюднена в ЄДРСР ще 22 грудня 2021 року, а виконавче провадження на виконання вказаної постанови відносно ОСОБА_1 відкрито 08 вересня 2022 року.

Таким чином, зважаючи на те, що оскаржувана постанова прийнята судом ще 14 грудня 2021 року, тобто більше ніж два роки тому, та у вересні 2022 року вже було відкрито виконавче провадження на виконання вказаної постанови, захисником жодним чином необґрунтовано поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на її оскарження.

При цьому, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення 21 листопада 2021 року та будучи повідомленим телефонограмою про розгляд справи, мав вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження.

Окрім того, адвокат Любченко Т.С. в апеляційній скарзі зазначає, що про постанову Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року дізналася 08 березня 2024 року та в цей день ознайомилась з матеріалами справи.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, із заявою про ознайомлення справи захисник звернулася 01 березня 2024 року, а договір про надання правової допомоги сторонами укладено 29 лютого 2024 року.

Проте, з апеляційною скаргою сторона захисту звернулася лише 17 березня 2024 року, пропустивши значний період часу з дати прийняття постанови суду першої інстанції.

Таким чином, аргументи скаржника щодо поважності причин пропуску строку на оскарження є необґрунтованими, а тому суд визнає їх неповажними.

Про жодні поважні причини, які б завадили ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу з дотриманням передбаченого законом строку, в апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, за обставин, коли апеляційну скаргу подано поза межами встановленого статтею 294 КУпАП строку та не зазначено жодних поважних причин пропуску такого строку, у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 294 КУпАП Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Любченко Тетяни Сергіївни про поновлення строку на апеляційне оскарженняпостанови Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року - відмовити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Любченко Тетяни Сергіївни на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року - вважати неподаною та повернутиособі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль