П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/50/24

11 січня 2024 року селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Битківський Л.М.. розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 (смт Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Стосовно ОСОБА_1 складно протокол про адміністративне правопорушення про те, що він вчинив домашнє насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_2 .

Адміністративне правопорушення за даними, що викладені у протоколі вчинено за таких обставин: ОСОБА_1 04 січня 2024 року біля 19 год. за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , вчинив відносно неї домашнє насильство. Зокрема, в ході сварки, що виникла на ґрунті особистої неприязні, висловлювався на її адресу нецензурною лайко, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була заподіяна шкода її психічному здоров`ю.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав. Вказав, що конфлікт носив взаємний характер. Пояснив, що попри те, що шлюб з дружиною ОСОБА_2 офіційно розірваний, вони продовжують проживати однією сім`єю у будинку дружини в АДРЕСА_3 , і ведуть спільне господарство. 04 січня 2024 року він прийшов додому напідпитку та приніс слабоалкогольний напій для дружини, який вони розпили разом. Під час спілкування на грунті ревнощів між ними виникла сварка в ході якої дружина вдарила його двічі по обличчю. У відповідь на таку поведінку колишньої дружини, він схопив її за шию та відштовхнув. Аби уникнути продовження сварки пішов у іншу кімнату. Після цього ОСОБА_2 подзвонила до свого батька, який і викликав працівників поліції. В ході сварки він дійсно висловлювався нецензурними словами, однак такі образи були обопільними.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що у неї з чоловіком, якого після розірвання шлюбу вона повторно прийняла до свого дому проживати однією сім`єю, 04 січня 2024 року дійсно виникла сварка з приводу того, що він прийшов додому напідпитку. Вона висловила своє незадоволення цим фактом і вимагала від чоловка, аби він пішов спати. Однак чоловік пішов у магазин і приніс слабоалкогольний напій, який вони разом випили. Під час спілкуваання, на грунті ревнощів ОСОБА_1 став звинувачувати її у легковажності, дорікав, почав її обзивати. Вона цього не стерпіла і вдарила його в обличчя. У відповідь він схопив її за шию. Побоюючись подальшої агресії, вона зателефонувала до свого батька, а той викликав поліцію. Фізичної чи психологічної шкоди їй у ході конфлікту не заподіяно.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту громадського порядку та безпеки громадян у домашньому середовищі.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство, а потерпілий зазнав такого насильства.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак суд звертає увагу на те, що при оцінці діяння слід розрізняти поняття «сварка», «конфлікт» та «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми.

Конфлікт, це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що в конкретних викладених у протоколі діях ОСОБА_1 відсутні ознаки притаманні домашньому насильству у розумінні ст.173-2 КУпАП, а наявні ознаки конфліктної ситуації між ним та колишньою дружиною на побутовому ґрунті та грунті ревнощів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 994042 від 10 січня 2024 року ОСОБА_1 04 січня 2024 року біля 19 год вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав нецензурними словами та штовхавїї внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю.

Оцінюючи пояснення сторін, суд, вважає, що дії, які вчинені ОСОБА_1 , не містять складу адміністративного правопорушення. Невід`ємною складовою інкримінованого правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Конфлікт між учасниками носив обопільний характер, саме дружина у відповідь на дорікання чоловіка, завдала йому удару по обличчю, тим самим спровокувавши його на реакцію, яка за обставин, що склались, не може бути розцінена судом як надміру агресивна. Схопивши дружину за шию та відштовхнувши її, ОСОБА_1 тим самим припинив агресивну поведінку дружини. Подальша його поведінка, яка проявилась у відсутності будь-яких активних дій, свідчить про те, що він не мав на меті домінувати, контролювати потерпілу чи підпорядкувати її своїй волі, чи в інший спосіб знущатись із неї.

Поясненнями сторін, які у даній справі є єдиним джерелом доказів, не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої особи. Про відсутність такої шкоди в судовому засіданні заявила і сама заявниця.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Виходячи з наведеного, суд вважає, що провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.М. Битківський