Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 та його захисника Поліщука В.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Поліщука Віталія Анатолійовича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 (восьми) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28.09.2023 близько 16 год. 13 хв. перебуваючи по вул. Окружна, 37 в с. Липини, Луцького району, Волинської області, не виконав закону вимогу поліцейського ОСОБА_2 пред`явити будь-який документ, який засвідчує особу та вийти з авто відмовився в категоричні формі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді захисник Поліщук В.А. подав апеляційну скаргу в якій вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом, неповно та необ`єктивно, з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимог законодавства. Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог захисник Поліщук В.А. вказує про те, що санкція ст. 185 КУпАП передбачає, зокрема відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків. Звертає увагу на те, що з оскаржуваної постанови місцевого суду вбачається, що ОСОБА_1 вчинив дії в яких міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме: відмовився надати працівникам поліції посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Водночас, у оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначає, що постановою серії БАВ №367483 від 28.09.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КУпАП, ч.1 ст. 126 КУпАП. Із вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 28.09.2023 о 16 год. 00 хв. по вул. Окружна, 37 в с. Липини, Луцький район, Волинська область керуючи транспортним засобом марки «БМВ 520» не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія» та здійснив її перетин, чим порушив вимоги п. 8.9.1 ПДР України, а також не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України, а також не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 б ПДР України. Разом з тим, виносячи вищезазначену постанову працівник поліції уже надав правову кваліфікацію діянням ОСОБА_1 притягнувши його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП. Таким чином, вважає, що місцевий суд своєю постановою повторно притягнув до відповідальності ОСОБА_1 за діяння, не надання працівникам поліції посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, за вчинення якого ОСОБА_1 уже був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою винесеною працівниками поліції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Поліщука В.А., які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів, доходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок.

Відповідно до визначення, яке міститься в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як: перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Всупереч доводів апеляційної скарги сторони захисту, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №215795 від 28.09.2023 року, протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №189451 від 28.09.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 28.09.2023 року, рапортом інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта поліції Костенка Ю.Ю.

Зазначені вище обставини також підтверджуються оглянутим під час підготовки до апеляційного розгляду відеозаписом з місця події, з якого вбачається що працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 , який керував автомобілем у зв`язку із вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. На місці зупинки, працівником поліції представлено свою особу та повідомлено про те, що водій порушив п.8.9.1 ПДР України, а саме перетин дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія». В подальшому працівником поліції пред`явлено вимогу пред`явити документ, який засвідчує особу, на що останній відмовився надати такий документ, не погоджуючись із порушенням ним ПДР. В подальшому, працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що оцінку доказів проводить посадова особа, яка буде проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення за порушення ПДР та повторно пред`явлено вимогу пред`явити документ, який засвідчує особу та вийти з авто, на що ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від її виконання. Після чого до ОСОБА_1 були застосовані спеціальні засоби, оскільки останній не реагував на вимоги працівників поліції та доставлено до районного управління поліції для встановлення його особи.

З наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне затримання серії АЗ № 189451 від 28.09.2023 року вбачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано та доставлено до районного управління поліції для встановлення особи.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про незаконність вимог поліцейських, невиконання яких інкримінується ОСОБА_1 , з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вже зазначалось, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 , який керував автомобілем, у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

З зазначеним правом поліцейського вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи кореспондується передбачений п.2.4 Правил дорожнього руху обов`язок водія пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки документи.

У матеріалах справи міститься копія постанови про накладання адміністративного стягнення серія БАВ №367483 від 28.09.2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 28.09.2023 року о 16 год. 00 хв. по вул. Окружна, 37 в с. Липини, Луцький район, Волинська область керуючи транспортним засобом марки «БМВ 520» д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу п. 8.9.1 ПДР України, а саме не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України, а також не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.1б ПДР України за що його було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КУпАП, ч.1 ст. 126 КУпАП і на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

В ході розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 підтвердив, що на нього дійсно була винесена вищевказана постанова, штраф за якою він сплатив. Крім того, зазначив, що дана постанова є не скасована та ним не оскаржувалася.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду в якості свідка був допитаний працівник поліції ОСОБА_3 , який надав пояснення про те, що підставою для зупинки ОСОБА_1 стало порушення ним п. 8.9.1 ПДР України, а саме перетин дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія». Після чого ОСОБА_1 було пред`явлено вимогу пред`явити документ, який засвідчує особу, на що останній відмовився надати такий документ, не погоджуючись із порушенням ним ПДР. В подальшому ОСОБА_1 було повторно пред`явлено вимогу пред`явити документ, який засвідчує особу, зокрема посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та вийти з автомобіля на що останній відмовився в категоричній формі. Після чого, останнього було затримано та доставлено до районного управління поліції для встановлення його особи. Після чого на ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №367483 від 23.09.2023 року, а також протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 215795 від 28.09.2023 року за ст. 185 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про законність вимог поліцейського щодо зупинки автомобіля та пред`явлення документу, що посвідчує особу, а також здійснення виходу з транспортного засобу водія, який порушив правила дорожнього руху.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги сторони захисту, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Враховуючи обставини, встановлені матеріалами справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП за кваліфікуючою ознакою вчинення злісної непокори законній вимозі поліцейського.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП, шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить сторона захисту в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Поліщука В.А. підлягає залишенню без задоволення, а постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 , - без змін відповідно до положень п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 адвоката Поліщука Віталія Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2023 року, щодо ОСОБА_1 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк