Справа № 139/172/24

П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 березня 2024 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Коломійцева В.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , водія КП «Мурованокуриловецький водоканал»,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

13 лютого 2024 року о 08:52 год. по вул. Заводській, 1 в смт Муровані Курилівці Могилів-Подільського району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ГАЗ3307, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Drager».

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному не визнав, суду пояснив, що в той день він прийшовши на роботу виїхав по запланованому маршруту. На мосту, що по вул. Заводській, 1 в смт Муровані Курилівці його зупинили працівники поліції, які перевіривши документи запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. На вимогу працівників поліції він погодився, результат тесту показав 0,36 %. Під час проведення огляду обидва мундштуки були розпаковані. При цьому працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні і не пояснили, що він має на це право. При спілкуванні лише повідомили, що якщо він буде добре себе поводити, автомобіль на штрафмайданчик забирати не будуть. Щодо наявності стану сп`яніння, яке показав алкотест, пояснив, що напередодні випив 1 літр пива.

Захисник Солоненко Б.М. в судовому засіданні в обґрунтування своїх вимог зазначив, що ОСОБА_1 не висловлював прямої згоди із результатом тесту на стан сп`яніння. У свою чергу працівники поліції не роз`яснили йому, що він відповідно до закону має право у разі незгоди із результатом тесту проведеного на місці пройти огляд у лікарні. Крім того, зауважив, що відеофіксація проводилась не належним чином, не зафіксовано на камеру самого моменту визначення стану алкогольного сп`яніння, що ставить такий результат під сумнів. У такому разі поліцейські мали запросити двох свідків. Вказуючи на порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння, просив закрити провадження щодо ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення правопорушника, доводи захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, наявність складу адміністративного правопорушення, визначеного ст. 130 КУпАП, передбачає доведеність факту керування транспортним засобом та факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду адміністративного матеріалу було оглянуто диск із нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 13 лютого 2024 року о 08-ій годині 52 хвилини керував автомобілем ГАЗ 3307, номерний знак НОМЕР_2 в смт Муровані Курилівці по вул. Заводській, 1. Факт керування транспортним засобом у вказаний у протоколі день та час не заперечує і сам ОСОБА_1 .

Не погоджується останній із результатом тесту на стан сп`яніння. Стверджує, що при його проведенні працівниками поліції було використано розпаковані мундштуки, що є неприпустимим, і після встановлення стану сп`яніння йому не запропоновано та не роз`яснено про можливість проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Крім того, вказує на неналежну відеофіксацію.

Відношусь критично до вищенаведених заперечень з огляду на наступні обставини та факти:

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із наявного відеоматеріалу, поліцейський після перевірки документів, запідозривши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), відповідно до вимог Інструкції, запропонував йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.

ОСОБА_1 добровільно погодившись на проведення огляду на стан сп`яніння, не виявив незгоди із його результатами (0,36 %) та не клопотав про його доставлення до закладу охорони здоров`я для повторного огляду.

Твердження захисника, стосовно того, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння в медичному закладі спростовується переглянутим відеозаписом, на якому зафіксовано, що працівники поліції двічі пропонували пройти огляд у лікарні, на що правопорушник ствердно відмовився, дана обставина об`єктивно підтверджується наявним в матеріалах справи направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 лютого 2024 року. У вищезгаданому направленні ОСОБА_1 особисто прописав, що до лікарні їхати не потрібно.

Так, працівниками поліції на відеозаписі події зафіксовано, що після встановленого результату стану сп`яніння, ОСОБА_1 було запропоновано поїхати до лікарні («з Вами все в порядку до лікарні їхати не потрібно?»).

Більше того, ОСОБА_1 після виявлення стану сп`яніння не заперечував вживання ним алкоголю, та ствердив, що напередодні випив один літр пива.

Відхиляю доводи захисника ОСОБА_2 і щодо порушення процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за відсутності свідків огляду, оскільки відповідно до ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відеозапис із фіксуванням процедури огляду ОСОБА_1 долучений до матеріалів справи. Він є інформативним та якісним, не вказує на упередженість чи суб`єктивне ставлення до правопорушника з боку працівників поліції, надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Ставиться під сумнів захисником момент, коли камера працівників поліції була зафіксована на капоті автомобіля в той час як ОСОБА_1 перебував у салоні та проходив тестування на алкоголь. З цього приводу варто зауважити, що відеофіксація здійснювалась безперервно, години які зафіксовані у результаті тесту на стан сп`яніння (08:57) збігаються із годинами на відеозаписі із бодікамери поліцейського. Крім того, результат тесту чітко продемонстрований поліцейським на камеру, що не викликає сумніву.

Одночасно, т вердження ОСОБА_1 щодо відсутності герметично запакованого мундштука при проведенні тестування оцінюю критично.

Дійсно на переглянутому відеозаписі не зафіксовано перевірку ОСОБА_1 герметичності упаковки мундштука. Проте пояснення водія на місці складання адміністративного протоколу суттєво відрізняються від пояснень, які він надав у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи. Зокрема, на відео ОСОБА_1 ствердив, що все ж тестування на алкоголь на його вимогу було проведено за допомогою запакованого мундштука, однак в засіданні стверджує протилежне. Така поведінка спрямована виключно на уникнення адміністративної відповідальності та не відповідає фактичним обставинам справи.

Аналізуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що у матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що водій транспортного засобу не погоджувався із результатами огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, а його процесуальна поведінка після проходження огляду свідчить про те, що він не заперечував результати огляду та погоджувався з ними.

Пояснення ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення та його процесуальна поведінка після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння свідчать про те, що останній повністю погодився із отриманим позитивним результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, вказав поліцейському які спиртні напої вживав та у якій кількості.

За таких обставин, вважаю долучений відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доданими до нього матеріалами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. п. "а" п. 2.9 ПДР).

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, враховуючи те, що за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховуються загальні правила накладення стягнення передбачені у ч.2 ст. 33 КУпАП, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення передбачене санкцією інкримінованої йому частини статті у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення. Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 280, 283, 284 КУпАП України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Коломійцева В.І.