Справа № 139/426/24
Провадження № 3/139/200/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року с-ще Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В.,

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України,

У С Т А Н О В И Л А:

23 травня 2024 року з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області до Мурованокуриловецького районного суду надійшло три справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ст. 124, ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На підставі відповідних протоколів автоматизованого розподілу судових справ всі протоколи передано на розгляд судді Тучинської Н.В. Постановою від 23 травня 2024 року справи об`єднані в одне провадження.

Відповідно до викладених у протоколах обвинувачення, ОСОБА_1 , не маючи права керувати транспортним засобом, а саме, не маючи посвідчення водія відповідної категорії "В", 16 травня 2024 року о 19-ій годині 50 хвилин керував транспортним засобом OPEL CALIBRA (номерний знак НОМЕР_1 ) по вулиці Соборна біля будинку № 13 в селищі Муровані Курилівці Могилів-Подільського (раніше - Мурованокуриловецького) району Вінницької області, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та керувати ним, у результаті чого здійснив з`їзд в кювет, а також мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, як то запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, але від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ та в медичному закладі відмовився. ОСОБА_1 вмінено порушення вимог пунктів 2.1 «а», 2.5 та 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих йому правопорушеннях не визнав та наполягав, що транспортним засобом за обставин зазначених в протоколах, він не керував, а керував інший водій, а він у транспортному засобі на задньому сидінні спав. Працівники поліції розбудили його і почали вимагати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, звинувачувати у з`їзді у кювет та висловлюватися, що він повторно керує ТЗ без посвідчення водія відповідної категорії. На його зауваження ніхто із двох поліцейських не реагував, а лише заявили що щодо нього будуть складені протоколи та винесені постанови, ніхто ніяких документів йому на місці події не вручав і не пропонував підписувати.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, про відсутність належних доказів складу правопорушень, які вмінено ОСОБА_1 .

Так, Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки події правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Так, на ствердження факту вчинення ОСОБА_1 вмінених правопорушень суду надано, зокрема протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 182151, № 182143 та № 182142 від 16 травня 2024 року, довідку начальника САП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Максима Олійника про наявність повторності правопорушень та наявності посвідчення водія, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння і направлення на огляд із записами про відмову ОСОБА_1 від таких оглядів, схему місця ДТП, копії постанов про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 і ч. 2 ст. 126 КУпАП, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, схема до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, DVD-диск із записом події.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При відтворенні відеозапису події із доданого до матеріалів DVD-диску було встановлено, що на ньому зафіксовано як працівники поліції на вулиці Соборна біля будинку № 13 в селищі Муровані Курилівці Могилів-Подільського (раніше - Мурованокуриловецького) району Вінницької області підійшли до автомобіля OPEL CALIBRA (номерний знак НОМЕР_1 ), який стояв у кюветі, а на його задньому сидінні спав ОСОБА_1 ; як останній неодноразово повідомляв працівникам поліції, що не він керував транспортним засобом, а тому не зобов`язаний проходити огляди на стан сп`яніння чи мати при собі посвідчення водія; як поліцейські повідомили, що складатимуть відповідні протоколи, як вони з різних ракурсів зафотографували місце події. Технічна фіксація події завершена моментом, як поліцейські ідуть до свого автомобіля. При цьому фіксація події переривалася.

За таких обставин, пояснення ОСОБА_1 в суді про відсутність у нього обов`язку мати при собі посвідчення водія відповідної категорії чи пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він не керував ТЗ, повністю узгоджуються із обставинами, зафіксованими самими поліцейськими на нагрудний відеорестратор. Тому, пропозиція та вимога поліцейських ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та пред`явити посвідчення водія, не стосувалася їх повноважень у сфері із забезпечення безпеки дорожнього руху.

Варто зазначити, що ч. 1 ст. 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази такого відсторонення ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За наведених вище обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують достовірність викладених у протоколах даних про склад вмінених ОСОБА_1 правопорушень.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено належними доказами склад вмінених ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 5 ст. 126 КУпАП, ст. 124 КУпАП.

У разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись ст.ст. 124, 126, 130, 221, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: _____________