Житомирський апеляційний суд
Справа №275/51/24 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: скаржника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 22 грудня 2023 року о 20-15 год на автодорозі М-06 70 км + 550 м поблизу с. Ставище Житомирського району Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема зазначив, що 22 грудня 2023 року о 20-15 год за його участі сталося ДТП, під час якого він сильно вдарився грудною клітиною та щелепою та як наслідок отримав струс мозку, біль голови та потребував медичної допомоги. На пропозицію поліцейських пройти огляд погодився, проте приладу Драгер вони при собі не мали. Коли працівники поліції повторно запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці, скаржник відмовився, оскільки минули дві години згідно вимог ст. 266 КУпАП, а результат вже не мав юридичного значення.

Крім того, суд не врахував, що у разі скоєння ДТП, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляде на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я та момент виникнення підстав для огляду водія на стан сп`яніння виникає вже з моменту ДТП.

Вказав, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення недоведена.

ОСОБА_1 була надана можливість судом апеляційної інстанції надати свої покази у справі, проте він цим не скористався, до суду не з`явився (судові повістки направлялись за вказаною ОСОБА_1 адресою, а також останній повідомлявся телефонограмою про день та час судового розгляду). Від захисника адвоката Нестеренка М.М. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони апелянта.

Суд звертає увагу на те, що частиною 2 статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.

Нормами чинного КУпАП не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Нестеренка М.М.

Перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема: протоколом від 22 грудня 2023 року серії ААД № 607171, відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, від огляду відмовився, протокол підписав, пояснень або заперечень не надав (а.с. 4), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів, з відміткою про відмову від огляду, від підпису відмовився (а.с. 6), направленням до медичного закладу на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 грудня 2023 року, огляд не проводився (а.с. 7), копією протоколу від 22 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП зі схемою місця ДТП (а.с. 8, 9), копією постанови від 22 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 5), письмовими поясненнями ОСОБА_2 щодо обставин події 22 грудня 2023 року за участю ОСОБА_1 (а.с. 10), рапортом поліцейського щодо події 22 грудня 2023 року за участю ОСОБА_1 (а.с. 11), відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Так, з відеозапису з нагрудних портативних камер працівників поліції вбачається, що 22 грудня 2023 року о 20-52 год потерпілий у ДТП ОСОБА_2 вказав на ОСОБА_1 , як на водія автомобіля Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , який пояснив, що він не їхав за кермом, а водій зараз приїде на своїй машині, давати пояснення відмовився. Разом з тим, працівники поліції виказали підозру у перебуванні ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із запахом алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та поведінкою, яка не відповідає обстановці. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі, ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на місці за допомогою технічного приладу Драгер. ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після оформлення процесуальних документів щодо останнього складена постанова за ч. 1 ст. 126 КУпАП, протокол за ст. 124 КУпАП, які вручені підпис. О 22-14 год працівник поліції повторно запитує ОСОБА_1 щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі, на що той відмовився, пояснив, що за кермом не перебував. Працівники поліції повідомили про наслідки такої відмови, вручили під підпис протокол за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що він дійсно мав ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та від проходження в медичному закладі, що підтверджується вищевказаними відеозаписами.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Разом з тим, відповідно до п. 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду, що двогодинний строк для проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений вказаними нормами, рахується не з часу керування авто чи скоєння ДТП, а з часу встановлення підстав для проведення огляду.

Так, працівники поліції починають встановлення обставин 22 грудня 2023 року о 20-52 год, оголошують підозру ОСОБА_1 про перебування його у стані алкогольного сп`яніння о 21-22 год, та остаточно запитують про намір пройти огляд на місці або у закладі охорони здоров`я о 22-14 год, тобто у межах вказаного строку.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо необхідності надання учасникам ДТП медичної допомоги або наявність травмованих у вказаній ДТП чи подальше їх звернення до закладів охорони здоров`я внаслідок ДТП, яка сталась 22 грудня 2023 року о 20-15 год на автодорозі М-06 70 км + 550 м поблизу с. Ставище Житомирського району Житомирської області за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції. Тому доводи скаржника, що працівники поліції зобов`язані були направити його для огляду до медичного закладу, у зв`язку з отриманими травмами замість проходження огляду на місці за допомогою технічного приладу Драгер, є необґрунтованими.

Вина останнього підтверджується вищезазначеними матеріалами справи в їх сукупності та взаємозв`язку, а тому інші доводи апеляційної скарги суд сприймає критично, як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, складенні протоколу про адміністративне правопорушення, оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Інші підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані й під час перевірки справи в апеляційному суді не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених районним судом обставин події.

Зважаючи на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування немає, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь