Справа № 489/114/24
Номер провадження 3/489/422/24
Постанова

Іменем України

27 березня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Микульшина Г.А., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 561406 від 19.12.2023, 19.12.2023 о 01:27 год. в м. Миколаєві, Інгульський район, по пр. Богоявленський, 41, було зупинено т/з Opel Omega, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння згідно встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, ARAM 2242 (результат позитивний 2,10 проміле). Також водій побажав пройти огляд на стан сп`яніння в мед. закладі КНП «МОЦПЗ» МОР за допомогою лікаря-нарколога (результат позитивний, висновок лікаря 1035, лікар-нарколог ОСОБА_2 ). Водій дійсно знаходився за кермом в стані алкогольного сп`яніння. Нагрудний відеореєстратор 474073, 470372.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Мишак Д.Е. в суді провину свого підзахисного заперечував. Посилався на ряд порушень з боку працівників поліції. Зазначав, що зупинення транспортного засобу відбулось безпідставно, та відповідно подальші дії поліцейських є незаконними. Вказував, що було порушено порядок направлення ОСОБА_1 до медичного закладу, оскільки працівниками поліції не було складено відповідного направлення та не надано його для ознайомлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідно поліцейські безпідставно доставили ОСОБА_1 до медичного закладу, а лікар безпідставно розпочав його огляд. Зауважував, що уповноваженими особами було порушено процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, оскільки висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння складається у трьох примірниках, один з яких повинен видаватись оглянутій особі. Матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 видавалась копія відповідного висновку, вказаний факт також відсутній на відеозаписі. Окремо захисник зазначав, що на час огляду водії на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зазначено, що температура повітря становить 15 градусів тепла, що не відповідає дійсності, оскільки згідно відповіді Миколаївського обласного центру з гідрометеорології від 22.03.2024 № 9913-05/08-102 температура повітря в 02:00 19.12.2023 становила 5,9 градусів тепла. На переконання ОСОБА_3 , вказане свідчить про некоректну роботу пристрою Drager. Також захисник Мильніка С.В. посилався на те, що відеофіксація начебто вчинено останнім правопорушення не була безперервною. Бодікамера неодноразово вимикається, потім запис продовжується. Додатково ОСОБА_3 вважав, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не є належними та допустимими доказами у даній справі, оскільки вони не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення в графі «до протоколу додаються».

Захисник ОСОБА_1 адвокат Мишак Д.Е. заявив клопотання про виклик до суду для допиту в якості свідків працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення.

Протокольною ухвалою судді в задоволенні клопотання про виклик свідків відмовлено,оскільки у справі достатньо доказів для встановлення фактичних обставин справи.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння; тест № 1976 від 19.12.2023; висновок КНП «МОЦПЗ» МОР № 1035 від 19.12.2023; довідку УПП в Миколаївській області від 19.12.2023; диск із відеозаписами), суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів,що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або незгоди із його результатами огляд проводиться у закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КпАП України огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше 2 годин з моменту встановлення підстав для його проведення.

Приписами ч. 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд, проведений із порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Частиною 6 ст. 266 КУпАП встановлено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, встановлено, що огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція), огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Згідно п. 15, 16 Розділу ІІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду

Відповідно до п. 20 Розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я

У відповідності до п. 22 вищевказаного розділу Інструкції визначено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З матеріалів справи та відеозаписів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що 19.12.2023 лікарем КНП «МОЦПЗ» МОР було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , за результатами якого видано висновок № 1035. Разом з тим з матеріалів справи та на вказаних відеозаписів не вбачається, що копію даного висновку було вручено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, вказаний висновок не може бути прийнятий, як доказ по даній справі.

Крім того, суддею встановлено, що працівниками поліції було порушено порядок направлення водія до медичного закладу на огляд на стан сп`яніння.

Так, відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно п. 8 розділу ІІ Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції

З системного аналізу вищевказаних положень діючого законодавства вбачається, що саме відповідне направлення є підставою для здійснення огляду водія в медичному закладі.

Всупереч викладеному, в матеріалах справи відсутні докази складання працівниками поліції такого направлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, суддя не приймає до уваги заперечення захисника ОСОБА_1 щодо безпідставності зупинення автомобіля, оскільки вказана подія мала місце 19.12.2023 о 01:27 год., тобто в період дії комендантської години (з 00:00 до 05:00 годин) відповідно до Розпорядження Миколаївської обласної військової адміністрації від 29.11.2022 № 439-р, що надавало працівникам поліції можливість здійснювати перевірку осіб, які порушували комендантську годину.

Щодо посилань захисника ОСОБА_3 на те, що температура повітря, визначена алкотестером Drager під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та згідно відповіді Миколаївського обласного центру з гідрометеорології від 22.03.2024 № 9913-05/08-102 не співпадає, вони не приймаються суддею до уваги виходячи з наступного.

З інструкції з експлуатації Газоаналізатору алкотестера Drager Alcotest 6810, розміщеної в інтернеті в загальному доступі вбачається, що даний пристрій призначений до експлуатації при температурі навколишнього середовища від -5 до +500 градусів Цельсія та вологості повітря від 10 до 100% (без конденсату), що свідчить про те, що температурний режим експлуатації пристрою було витримано.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України»).

Так як інші доводи захисника ОСОБА_1 Мишака Д.Е. не впливають на висновки суду, тому суд не вбачає необхідності в наведенні на них детального обґрунтування.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист, і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

За таких обставин, будь-яких достовірних, належних та неспростовних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи не міститься.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись статтями 130, 247, 252, 280, 283, 291, 294 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Г.А. Микульшина