ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8718/24
провадження № 3/753/3368/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 01 травня 2024 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18 квітня 2024 року серії ВАБ № 224699, ОСОБА_1 перебуваючи у магазині «Novus» за адресою: м. Київ, проспект М. Бажана, таємно викрав з полиці магазину чай пакетований «Ловаре багамський саусеп» у кількості 1 шт, на загальну суму 50 грн 39 коп., без ПДВ.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Вказав, що дійсно 18 квітня 2024 року знаходився у магазині «Novus» та під час перебування там взяв із прилавка пакетики чаю, бо хотів випити чай. Водночас заперечив вину у вчиненні дрібного викрадення чужого майна, оскільки поряд з зазначеним товаром не було встановлено ціни, тому вважав, що такий можна просто взяти й не сплачувати за нього. При цьому зазначав, що після його затримання намагався розрахуватись за товар, втім співробітники магазину відмовили йому у цьому та викликали працівників поліції, які вже склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійшла таких висновків.

Статтею 51 КУпАП встановлено, що викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, полягає у дрібному викраденні чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України визначено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеноїпідпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст.169 розділу 4 Податкового кодексу України перелік у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2024 року становить 3028,00 грн, а тому податкова соціальна пільга у 2024 році становить 1514,00 грн, що використовується для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального.

Таким чином, викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян,(1514/02) що станом на 01.01.2024 становить 302,80 грн.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 18 квітня 2024 року серії ААД № 224699, складений стосовно ОСОБА_1 , заява про вчинення адміністративного правопорушення, довідка вартості товару з ПДВ від 18 квітня 2024 року, рапорт працівників поліції, DVD-R диск з бодікамери поліцейського.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено та підтверджене наявними у справі доказами, що 18 квітня 2024 року, о 13 год. 42 хв., у приміщенні продуктового магазину «Novus» який знаходиться за адресою: м. Київ, проспект М. Бажана, ОСОБА_1 шляхом вільного доступу таємно викрав з торгового прилавку товар на загальну суму 50,39 грн, що свідчить про те, що викрадення вважається дрібним, а його дії підпадають під кваліфікацію адміністративного правопорушення.

При цьому суд визнає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення у зв`язку із відсутністю ціни поряд з товаром.

Слід наголосити, що ознака «майно» нерозривно поєднується з характеристикою «чуже». Чужим для суб`єкта цього адміністративного правопорушення є майно, яке не знаходиться у власності чи у законному володінні винного і при цьому має власника чи законного володільця.

Суддя вважає встановленим та доведеним ту обставину, що ОСОБА_1 будучи повнолітньою особою, перебуваючи у приміщенні торгівельного магазину міг та усвідомлював ту обставину, що викрадений ним товар, який знаходився на прилавку магазину йому не належить та відповідно є власністю суб`єкта господарювання, який здійснює роздрібну торгівлю.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшла висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, а саме: дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

Відтак ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 51, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя М.С. Бондаренко