КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Родинського Ігоря Олеговича на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 16.04.2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з вказаною постановою 22.11.2023 року о 00 год. 10 хв. у м. Києві по проспекту Валерія Лобановського, 58, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mazda д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер, результат огляду 1,25 проміле алкоголю. Зазначеними діями водій допустила порушення вимог п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з указаною постановою суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною і необґрунтованою. Так, обставини і підстави притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, які суд визнав встановленими, не відповідають дійсності, фактичним обставинам та доказам у справі. Висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом є хибним та будується на припущеннях. Відеозаписи наявні в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Працівниками поліції не було роз`яснено права та обов`язки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 63 Конституції України таким чином ОСОБА_1 була позбавлена права на правовий захист під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Відповідно до пояснень ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння вона сприйняла, як огляд особи, що перебуває на вулиці під час комендантської години в стані алкогольного сп`яніння, а не як водія транспортного засобу.

ОСОБА_1 та її захисник Родинський І.О. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 524840 від 22.11.2023 року; роздруківкою тестеру з результатом 1,25 проміле; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписі, зафіксованому на нагрудну камеру працівників поліції.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 22.11.2023 року о 00 год. 10 хв. у м. Києві по проспекту Валерія Лобановського, 58, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mazda д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер, результат огляду 1,25 проміле алкоголю. Зазначеними діями водій допустила порушення вимог п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доводи апелянта про відсутність доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки відповідно до відеозапису наявного в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції за допомогою звукового сигналу, отже докази керування автомобілем іншою особою не встановлено та не доведено.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено її прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 524840 від 22.11.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 власним підписом підтвердила, що їй було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, також роз`яснення прав зафіксовано на відеозаписі долученому до матеріалів справи.

При цьому, жодних пояснень щодо порушення порядку виявлення чи проведення огляду на стан сп`яніння чи незгоди зі складеним протоколом ОСОБА_1 надано не було.

У свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту запису нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 на місці зупинки не заперечувала факт керування транспортним засобом. З відеозапису вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено права ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт зазначає, що відсутні докази, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проте відповідно до матеріалів справи, зокрема відеозапису на якому ОСОБА_1 не заперечувала факт керування транспортним засобом.

Вказане зафіксоване і у протоколі про адміністративне правопорушення, а будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі, апелянт суду не надав.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП та Інструкції № 1376, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву у суду не викликає.

Крім того, ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», ознайомилась з його результатом, погодилась та підписала роздруківку тесту. Також підпис ОСОБА_1 міститься і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема у графі «з результатом згоден».

Факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння фіксувався технічними засобами відеозапису - нагрудною камерою працівника поліції № 472863, 474395, де зафіксовано надання згоди на проведення огляду за допомогою спеціального технічного приладу, порядок проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу та погодження з його результатом.

Отже, як при проведенні огляду так і при складанні протоколу працівниками поліції дотримано визначеного законом порядку.

Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги та вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та накладенні на неї стягнення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Родинським Ігорем Олеговичем - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук