ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Третьякової Я.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану на постанову судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.01.2024р., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.01.2024р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят) в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 11.11.2023 року близько 10 год. 10 хв. по АДРЕСА_1 , перебуваючи у п`яному вигляді, ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України відносно свого сина ОСОБА_2 , 01.10.2016 року, чим наразила життя та здоров`я дитини на небезпеку, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На вказане рішення районного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення районного суду.

Своє клопотання ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що районний суд не повідомив її про розгляд справи і копію постанови їй вручено та надіслано не було, а тому вважає, що пропустила строк на оскарження постанови з поважних причин.

ЄУНСС: 725/9995/23 Головуюча в І інстанції:Войтун О.Б.

НП: 33/822/402/24 Головуючий в апеляційній ін-ції : Потоцький В.П.

Категорія: ч.1 ст.184 КУпАП

У своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.01.2024р. щодо неї, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова районного суду є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є неінформативним, оскільки у ньому не викладено суті правопорушення.

Звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували те, що вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а також ухилення її від виконання батьківських обов`язків.

Стверджує, що вона сумлінно виконує свої обов`язки щодо виховання та утримання її сина ОСОБА_2 , бере безпосередню участь у комплексному та різносторонньому розвитку своєї дитини, доглядає за нею.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та діючої в її інтересах адвоката Третьякової Я.Ю., які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження й апеляційну скаргу та просили їх задовольнити, перевіривши доводи зазначеного клопотання й апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить такого.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не була належним чином своєчасно сповіщена про місце і час розгляду справи, при цьому копія постанови районного суду у строки і в порядок, передбачений ст.285 КУпАП, їй надіслана не була.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущено нею з поважний причин, а тому його слід поновити.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді цієї справи районний суд вказаних вище вимог не дотримався повною мірою, оскільки поза увагою суду залишились обставини, неврахування яких істотно вплинуло на правильність висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає у разі саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Як пояснила ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, 11.11.2023р. між нею та її чоловіком відбувся конфлікт, через що вона викликала працівників поліції. Поліцейські, які прибули на виклик, не складали жодних документів щодо неї в її присутності і про існування протоколу про адміністративне правопорушення їй стало відомо через тривалий час від державного виконавця, оскільки її рахунки були заблоковані. Повідомила, що сумлінно виконує свої обов`язки щодо виховання та розвитку своєї дитини.

Свідок ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції пояснив, що 11.11.2023р. між ним та ОСОБА_1 стався конфлікт, який не був пов`язаний із вихованням дитини. Підтвердив, що працівники поліції не складали жодних документів щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із матеріалів справи вбачається, що працівники поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 надали такі докази: протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), рапорт працівника поліції ст. інспектора СЮП ВП Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області В. Оношка (а.с.3), а також копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (а.с.4-5).

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 352004 від 11.11.2023 р. вбачається, що ОСОБА_1 11.11.2023 року близько 10 год. 10 хв. по АДРЕСА_1 , перебуваючи у п`яному вигляді, ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України відносно свого сина ОСОБА_2 , 01.10.2016 року, чим наразила життя та здоров`я дитини на небезпеку, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Разом з тим, аналізуючи вказаний протокол, апеляційний суд звертає увагу на те, що у ньому не зазначено, яким саме чином ОСОБА_1 наразила життя та здоров`я дитини на небезпеку, у чому саме це виявилось, тобто не вказано у який конкретно спосіб ОСОБА_1 ухилилася від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого неповнолітнього сина та які саме батьківські обов`язки, із передбачених ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 150 Сімейного кодексу України, вона не виконала.

Жодних об`єктивних даних щодо ухилення особи від виконання своїх батьківських обов`язків не встановлено, а зазначена у протоколі подія у розумінні ст. 184 КУпАП не може розцінюватися як таке ухилення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження існування родинних зв`язків між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а відтак і про існування між ними будь-яких обов`язків, передбачених чинних законодавством.

Посилання працівників поліції у вказаному протоколі на те, що ОСОБА_1 перебувала у п`яному вигляді, є безпідставними, оскільки це не підтверджено жодним іншим доказом.

За таких обставин, зважаючи на те, що суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не кореспондується із диспозицією ч.1 ст.184 КУпАП, то такий доказ не може бути визнаний судом апеляційної інстанції належним та допустимим.

Що стосується рапорту працівника поліції ст. інспектора СЮП ВП Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області В. Оношка, то такий апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин. Крім того, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Копія паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 лише підтверджує особу останньої, однак не підтверджує ті обставини, які повинні бути з`ясовані у відповідності до ст. 280 КУпАП.

Будь-які інші докази, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків у матеріалах справи відсутні та працівниками поліції, на яких покладається обов`язок щодо збирання доказів, не надано.

Поряд з цим, долучені до апеляційної скарги письмові докази, зокрема, заяви свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , довідок, наданих ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також ФОП ОСОБА_10 , характеристики, наданої ОСОБА_11 , свідчать про протилежне, а саме про те, що ОСОБА_1 повністю дотримується своїх батьківських обов`язків, передбачених у ст.150 СК України.

Отже, доводи ОСОБА_1 є слушними та знайшли своє підтвердження у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.7, 245, 247, 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.01.2024р.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.01.2024р. щодо неї за ч.1 ст.184 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький