Справа № 567/1890/24
Провадження №3/567/1095/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Назарук В.А.

з участю

потерпілої ОСОБА_1

захисника - адвоката Хмарук Ю.М.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого заступником начальника транспортного цеху з залізничного транспорту ВП «Хмельницька атомна електрична станція», паспорт НОМЕР_1 , виданий 02.02.1999 Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в :

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, в провину ОСОБА_2 ставиться те, що 09.11.2024 близько 10 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 він вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , а саме нецензурно виражався, погрожував, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 в суді вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 09.11.2024 біля 10 год. 40 хв. приїхав до свого будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 , де проживає його колишня дружина, щоб вибрати моркву, однак на подвір`я будинку потрапити не зміг, оскільки в замку хвіртки була замінена серцевина.

Зазначив, що саме у той час поїхав до будинку, щоб не створювати з колишньою дружиною конфлікт, так як думав, що вона з дочкою перебувала на курсах.

Коли колишня дружина вийшла на поріг, то він попросив її, щоб вона відчинила ворота, оскільки він приїхав попрацювати, на що вона не відповіла, а повернулась в будинок.

В подальшому він зміг заїхати на подвір`я та став стукати в двері будинку, які були зачинені, оскільки йому було потрібно взяти в будинку робочий одяг. Колишня дружина двері не відчинила, сказавши, що йому немає тут чого робити, і тоді він пішов в гараж, знайшов там старий одяг, перевдягнувся та став працювати на городі.

Зазначає, що колишній дружині не погрожував та не висловлювався до неї нецензурною лайкою.

Підтвердив, що на даний час в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 про поділ майна.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що з ОСОБА_2 перебувала в шлюбі, який рішенням суду було розірвано і на даний час в провадженні суду перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 про поділ майна.

Зазначила, що 09.11.2024 її мати завезла дочку ОСОБА_5 на навчання, а вона залишилась вдома, так як на 11 год. мали приїхати майстри, щоб проводити в будинку воду.

Біля 10 год. 30 хв. вона перебувала в житловому будинку, що в с.Вельбівне, коли почула, що туди приїхав її колишній чоловік, який запропонував їй поспілкуватися, а коли вона відмовилась, то побачила, що він заїхав автомобілем у двір та в подальшому пробував відчинити вхідні двері в будинок, а коли йому це не вдалося, то став стукати в двері будинку та при цьому погрожував їй і висловлювався щодо неї нецензурною лайкою.

Вона не відчиняла двері будинку, оскільки боїться за свою безпеку, так як такі дії ОСОБА_2 вчиняв неодноразово, в тому числі шарпав її за волосся, у зв`язку з чим притягався до адміністративної відповідальності за сімейне насильство.

Зазначила, що ОСОБА_2 став бігати кругом будинку та стукати по ньому.

У зв`язку з тим, що вона хвилювалась за своє здоров`я, то викликала працівників поліції.

Пояснила, що в зазначеному будинку її колишній чоловік не проживає та його речі в ньому відсутні.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, а частиною другої зазначеної статті передбачено відповідальність за такі самі дії, які вчинено особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Статтею 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Протиправні дії за ст.173-2 КУпАП можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям і на даний час в проваджені суду перебуває цивільна справа за спором між ними про поділ майна.

При вирішенні справи суд виходить з того, що конфлікт, що виник між ними носить цивільно-правовий характер, на що вказує наявність в провадженні Острозького районного суду Рівненської області цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна.

При вирішенні цієї справи суд виходить з того, що навіть сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися. Тому необхідно відмежовувати поняття домашнє насильство від конфлікту - особливого виду взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій.

При цьому, суд виходить і з наступного.

Як вже зазначалось, частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, а частиною другої зазначеної статті передбачено відповідальність за такі самі дії, які вчинено особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , при кваліфікації його дій за ч.2 ст.173-2 КУпАП, не містить вказівки про те, що він протягом року був підданий адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, що є обов`язковим.

При вирішені цієї справи суд виходить і з того, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її (рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia»), адже діючи іншим чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час дослідження доказів по даній справі судом встановлено, що фактично весь час під час подій, які мали місце 09.11.2024 після 10 год. 30 хв. потерпіла користувалась смартфоном, в тому числі здійснювала з нього телефонні дзвінки, фіксувала дії ОСОБА_2 шляхом їх фотографування. В той же час, потерпіла, маючи доступ до засобу відеофіксації, не надала суду жодного доказу того, що 09.11.2024 близько 10 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 ОСОБА_2 нецензурно виражався до неї чи погрожував їй.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

У зв`язку з цим суд ставить під сумнів показання потерпілої в цій частині.

За таких умов, суд вважає, що використання як джерела доказу протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та лише показань потерпілої для встановлення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, за наявності заперечень ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного правопорушення, є недостатнім.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Отже, виходячи з вимог ст.ст.252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.7, 9, 221, 245-249, 251, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.