Справа № 524/1537/24
Провадження 3/524/900/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Малтиз А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Головного управління ДПС у Полтавській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ «Укравіасервіс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу № 926 від 06.02.2024 року, ОСОБА_1 директор ТОВ «УКРАВІАСЕРВІС» вчинив правопорушення ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України в частині недотримання термінів подання даних про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального п. 231.6 ст. 231 ПК України несвоєчасна реєстрація акцизних накладних, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.163-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Захисник Льопа О.В. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, з підстав наведених ним в письмових поясненнях доданих до справи.

Вислухавши пояснення захисника , дослідивши матеріали додані до протоколу, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Диспозиція ч.1 ст. 163-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України .

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні, надано такі докази :

- протокол про адміністративне правопорушення № 926 від 06.02.2024 року (а.с. 1);

- копію акта планової виїзної перевірки , валютного та іншого заонодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи №873/16-31-07-01-02/36504056від 23.01.2024 року (а.с.2-9).

Вказані докази суд не може визнати належними, достовірними, допустимими та такими, що узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення № 926 від 06.02.2024 року ґрунтується на Акті від 23.01.2024 року , складеному за результатамипланової виїзної перевірки , валютного та іншого заонодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (окрім камеральних та електронних) оформляються у формі, зокрема акта, який підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або, за наявності, їх законними представниками. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Під Актом перевірки розуміється документ, який складається у передбачених законом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Тобто, Акт перевірки є службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. Такий Акт не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не породжує, не змінює, не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. Висновки, викладені в Акті перевірки, є відображенням дій інспекторів та не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують будь-які обов`язки.

Таким чином, Акт перевірки не може слугувати належним і допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України, Акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Касаційного адміністративного суду від 08.09.2020, справа №П/811/2893/14.

Згідно ст. 58 Податкового кодексу України на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Статтями 55, 56 Податкового кодексу України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі, якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.

Процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.

Таким чином, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Під час судового розгляду встановлено, що ТОВ «Укравіасервіс» оскаржено в сулдовому порядку податкове повідомлення-рішення , прийняте на підставі акта перевірки . Тобто, грошове зобов`язання за ним вважається неузгодженим .

Враховуючи викладене та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскільки податкове повідомлення-рішення оскаржено, а тому наразі докази, що дозволяють встановити факт вчинення та вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, відсутні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду неодноразово зазначалось, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій (справи «Кобець проти України», «Берктай проти Туреччини» «Леванте проти Латвії»).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не ґрунтується на наявних доказах, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.163-1 ч.1, 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником або прокурором в Полтавський апеляційний суд, через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Автозаводського районного

суду м. Кременчука Андрій МАЛТИЗ