ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/150/24 Справа № 209/4573/23 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - адвоката Плетенко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Плетенко К.Ю., поданої в інтересах особи, яка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що водій ОСОБА_1 03.08.2023 року 00 годин 00 хвилин, по проспекту Металургів у м. Кам`янське, керував транспортним засобом« Ауді» державний номерний знак " НОМЕР_1 ", не маючи права на керування транспортними засобами, що вчинено на протязі року повторно, чим порушив вимоги п.2.1«а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність, необґрунтованість рішення місцевого суду, просить постанову судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_1 03.08.2023 року не здійснював керування транспортними засобом, за кермом автомобіля був його вітчим, який після зупинки автомобіля відлучився по своїх справах. Коли поліцейські під`їхали, ОСОБА_1 знаходився біля автомобіля, а не за кермом.

Зазначає, що у якості доказів винуватості ОСОБА_1 працівниками поліції до протоколу було додано лише рапорт поліцейського, який не може слугувати беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Наявний в матеріалах справи витяг з бази даних МВС, відповідно до якого постановою від 21.01.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, на думку захисника, не можна вважати належним та допустимим доказом у справі, оскільки з вказаного витягу не можливо встановити, чи набрала вказана постанова законної сили та чи не було її оскаржено у встановленому законом порядку.

Крім того апелянт вказує на те, що матеріали справи не містять передбачені ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" підстави для зупинки транспортного засобу, а встановлення наявності чи відсутності у особи, яка керує транспортними засобом, обмеження на таке право не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Плетенко К.Ю. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили постанову суду першої інстанції - скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Додатково суду ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно не має водійського посвідчення, а лише зараз проходить навчання в автошколі. Раніше вже притягався до адмінвідповідальності за аналогічне правопорушення, штраф сплатив та розуміє незаконність і небезпечність таких дій. Вину не визнає та наполягає, що у той день він не керував транспортним засобом, а за кермом автомобіля був його вітчим. У судові засідання до суду першої інстанції він не з`являвся, оскільки так йому радив захисник.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №489739 від 03.08.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 03 серпня 2023 року о 00 годин 00 хвилин керував автомобілем Ауді д.н.з. НОМЕР_1 по проспекту Металургів в м. Кам`янське, не маючи права на керування транспортними засобами, що вчинено повторно на протязі року, чим порушив вимоги п.2.1 "а" ПДР, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.1);

- рапорт інспектора СРПП ст. лейтенанта поліції Іванова В.М. від 03.08.2023 року, відповідно до якого 03.08.2023 року приблизно о 00.00 годин по проспекту Металургів в м. Кам`янське, біля магазину АТБ, відповідно до положень ст. 35 ЗУ "Про національну поліцію", працівниками поліції було зупинено автомобіль АУДІ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , оскільки були підстави припускати, що водій вчинив адміністративне правопорушення. Водій ОСОБА_1 намагався уникнути відповідальності, не повідомляючи працівникам поліції свої анкетні дані, а потім стверджував, що йому 17 років. Працівниками поліції було встановлено, що водій ОСОБА_1 керує автомобілем, не маючи права керування транспортними засобами і дане правопорушення скоєне ним повторно протягом року. В результаті чого було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.3);

- форму вивода з інформаційного порталу НП від 03.06.2023 року, з якої вбачається, що постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.02.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі - 3400 грн (а.с.2).

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами 2- 4 ст. 126 КУпАП.

Аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом, вчиненого повторно протягом року, при обставинах встановлених постановою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року, що свідчить про порушення ОСОБА_1 вимоги п.2.1 "а" ПДР України, тобто він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

У свою чергу в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення.

Твердження захисника про те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП та про необхідність закриття провадження у справі, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кремом автомобіля був його вітчим, який після зупинки автомобіля відлучився по своїх справах - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані матеріалами справи. При цьому апеляційний суд враховує дані рапорту працівника поліції, де серед іншого зазначено про те, що при несенні чергування поліцейськими було зупинено автомобіль АУДІ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД №489739 від 03.08.2023 року, 03.08.2023 року о 00.00 годин на проспекті Металургів в м. Кам`янське ОСОБА_1 керував автомобілем АУДІ д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права на керування транспортним засобом. Це протокол підписано ОСОБА_1 , жодних зауважень, зокрема і з приводу того, що він не керував транспортним засобом, а лише стояв поряд чи що автомобіль не було зупинено працівниками поліції, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, заявлено не було.

У свою чергу неявка ОСОБА_1 та його захисника у судове засідання місцевого суду без поважних причин позбавила можливість суд першої інстанції перевірити їхню версію подій, свідчить про зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами та висунення іншої версії подій лише на стадії апеляційного розгляду, яка не має належного доказового підтвердження та, на переконання апеляційного суду, лише свідчить про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за ним скоєне.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо відсутності законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , визначених ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», також не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки вони не є предметом апеляційного розгляду та можуть бути оскаржені стороною захисту у визначений законом спосіб.

Не є слушними й ствердження захисника про те, що рапорт поліцейського не може бути доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення з огляду на правову позицію, викладену у постанові ВСУ від 29.05.2020 року у справі №524/5741/16-а. Апеляційний суд зазначає, що у наведеній постанові КАС Верховного суду виснувано, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення. Крім того, ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу. Рапорт інспектора СРПП ст. лейтенанта поліції Іванова В.М. від 03.08.2023 року був проаналізований та йому було надано правової оцінки у сукупності зі всіма наявними у справі доказами.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що витяг з бази даних НП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП не є належним доказом, оскільки з нього не можливо встановити чи набрала постанова законної сили та чи не було її оскаржено - також є необґрунтованими. Так, ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані в апеляційному суді, стороною захисту не було надано доказів оскарження постанови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та її скасування судом апеляційної інстанції, а сам ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції підтвердив факт його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та факт сплати ним накладеного розміру штрафу 3400 грн.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Плетенко К.Ю. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Плетенко Кристини Юріївни - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО