Номер провадження: 33/813/703/24
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Триколіч І.Б.,

за участі:

правопорушника ОСОБА_1 ,

адвоката Кравчуна Д.В.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень в прибуток держави з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 гривень;

В С Т А Н О В И В:

З протоколу серії ААД № 552418 від 12.10.2023 року вбачається, що 12 жовтня 2023 року о 22:50 год. за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, № 67, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мercedes CLA 250», н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння очей; поведінка, яка не відповідає обстановці. Від запропонованого огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2023 року ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень в прибуток держави з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 гривень

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) відеозапис з бодікамер поліцейських має преривистий та вибірковий характер, що не дає змоги встановити послідовність подій;

2) ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

3) ОСОБА_1 не повідомили причини зупинки транспортного засобу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 552418 від 12.10.2023 року вбачається, що 12 жовтня 2023 року о 22:50 год. за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, № 67, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мercedes CLA 250», н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння очей; поведінка, яка не відповідає обстановці. Від запропонованого огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати належними, допустимими та такими, що доводять вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд погоджується із вищезазначеними доводами ОСОБА_1 , що дії працівників поліції не відповідали вимогам чинного законодавства, щодо порядку проведення огляду водіїв транспортних засобі на стан сп`яніння.

До матеріалів справи долучений диск з відеозаписами з реєстратора патрульного автомобіля та бодікамер працівників поліції, які фіксують такі події:

-у відеозаписі «Герасимов ААД 552418.mp4» відображені події 12 жовтня 2023 з 22:48:37 до 22:48:56. Долучений до матеріалів справи відеозапису з реєстратора патрульного автомобіля відображає момент зупинки працівниками поліції транспортного засобу марки «Мercedes CLA 250», н/з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 ;

-у відеозаписі з назвою «Герасимов ААД 552418 ч.mp4» зафіксовано події у проміжок часу з 23:01:17 по 23:02:05, а саме момент переслідування транспортного засобу марки «Мercedes CLA 250», н/з НОМЕР_1 ;

-відеозапис з назвою « НОМЕР_2 ОСОБА_1 ст. 130+чат.mp4» фіксує події з 23:01:55 по 23:45:00.

Під час детального дослідження відеозапису з назвою «ААД 552418 ОСОБА_1 ст. 130+чат.mp4» вбачаються наступні обставини, які відображені на відповідних хвилинах відеозапису з бодікамери №471357:

-00:00:20 00:01:26 хв. застосування фізичної сили працівниками поліції відносно ОСОБА_1

-00:03:33 00:03:50 хв. працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено адміністративні матеріали за ст. 130 КУпАП та ст. 122-2 КУпАП;

-00:03:50 00:04:29 хв. ОСОБА_1 намагається пояснити одному з працівників поліції, що під час першої зупинки спитав його колегу про причину зупинки, проте її повідомлено не було, а лише зазначено, що все зафіксовано на відеореєстратор;

-00:04:30 00:04:46 хв. один з працівників поліції дає вказівку іншому, щоб той йшов складати адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 на все;

-00:05:27 00:37:21 хв. один з працівників патрульної поліції в патрульному автомобілі складає протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яке передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП;

-00:38:58 00:40:10 хв. - працівник поліції ознайомлює з протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП;

-00:40:11 00:40:20 хв. - ОСОБА_1 пояснює, що здійснив зупинку транспортного засобу одразу як побачив проблискові маяки та переслідування поліцейським автомобілем;

-00:40:24 00:40:47 хв. працівник поліції роз`яснює, що під час першої зупинки повідомив ОСОБА_1 , що мав підозру про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння та попередив, що буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте ОСОБА_1 залишив місце зупинки.

відеозапис з бодікамери №471464:

-00:47:32 01:20:24 хв. інший працівник поліції складає протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-01:20:52 01:22:15 хв. - ОСОБА_1 ознайомлюють з протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Досліджені відеозаписи не містять фрагменту розмови працівників поліції та ОСОБА_1 під час першої зупинки у період з 22:48:57 год. по 23:01:16 год. 12 жовтня 2023 року.

З дослідженого відеозапису вбачається, що працівник поліції пояснив, що саме під час першої зупинки повідомив ОСОБА_1 , що мав підозру про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння та попередив, що буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що зафіксовано на 00:40:24 00:40:47 хв. (диск 1, файл ААД 552418 ОСОБА_1 ст. 130+чат.mp4»).

Проте суд апеляційної інстанції не може прийняти до уваги вищезазначений факт як належне проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з огляду на наступне.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно із Розділом ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 5 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оглянутий відеозапис не дає можливості встановити його узгодженість з іншими даними, що не дає змогу всебічно, повно й неупереджено встановити всі обставини справи.

Наявні в матеріалах справи відеозаписи мають вибірковий та фрагментарний характер, а саме відсутній момент повідомлення ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, роз`яснення порядку проведення огляду, а також не зафіксована відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, відеофіксація здійснювалась працівниками поліції з порушенням вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП, а тому апеляційний суд не приймає його як належний доказ у справі.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на посилання ОСОБА_1 про неповідомлення йому причини зупинки транспортного засобу «Мercedes CLA 250», н/з НОМЕР_1 та приймає дане твердження до уваги з огляду на таке.

Закон України «Про Національну поліцію» надає працівникам поліції повноваження зупинити транспортний засіб у випадках перелік яких є вичерпний та міститься у статті 35 цього Закону.

Відповідної вищезазначеної статті: поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Закон України «Про національну поліцію» надає працівникам поліції повноваження зупинити транспортний засіб у випадках перелік яких є вичерпний та міститься у статті 35 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлений обов`язок для поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції жодного разу не повідомили ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, на його питання з приводу причин зупинки, працівники поліції надавали відповідь «що все зафіксовано на камеру», що містить своє підтвердження на 00:03:50 00:04:29 хв. (диск 1, файл ААД 552418 ОСОБА_1 ст. 130+чат.mp4»). Однак жодного такого відеоматеріалу фіксації процедури зупинки до протоколу про адміністративне правопорушення не надано.

Такі дії працівників поліції є явним та грубим порушенням вимог Закону України «Про національну поліцію».

Оскільки матеріалами справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також не встановлені передбачені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» підстави для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , та які не були озвученні працівниками поліції, а тому на думку апеляційного суду всі наступні вимоги працівників поліції, водій ОСОБА_1 не зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що сам обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Такий висновок неоднаразово висловлений Європейським судом з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд зауважує, що в справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що є підстави для часткового задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції, оскільки зібрані у даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2023 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік