Справа № 750/5813/24
Провадження № 3/750/2009/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Лямзіна Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилився від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 Сімейного кодексу України, щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 19 квітня 2024 року о 14 год. 20 хв. в приміщенні СЗОШ №2, яка знаходиться за адресою м. Чернігів, вул. Паркова, 13 намалював заборонену символіку воєнного вторгнення російського нацистського-тоталітарного режиму в Україну, а саме «СВО», «Z», «V». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Також вказав, що з протоколом не згоден, свої батьківські обов`язки виконує належним чином. Під час спілкування з сином останній пояснив, що засуджує дії російської федерації, даним малюнком жодним чином не хотів їх виправдати, розуміє що йде війна, внаслідок якої гинуть люди. Син перебував з родиною в м. Чернігові під час повномасштабного вторгнення російської федерації на території України, бачив досить багато і все розуміє, він займається вихованням дітей і дбає про їх добробут, з приводу даного випадку провів з сином додаткову бесіду. Просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.184 КУпАП, з наступних підстав.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно вимог ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В свою чергу, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан, через акт відкритої агресії з боку російської федерації, який не одноразово продовжувався та діє і на день розгляду даної справи судом.

Відповідно до ЗУ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україні» від 22 траня 2022 року № 2265-IX пропаганда російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України - поширення інформації, спрямованої на підтримку або виправдання злочинного характеру діяльності Російської Федерації, органів держави-терориста (держави-агресора), їх посадових осіб, працівників, службовців (у тому числі військовослужбовців) та/або представників, які відкрито або приховано діють від імені Російської Федерації на території України або з територій інших держав проти України; популяризація та глорифікація діяльності органів держави-терориста (держави-агресора), дій їх посадових осіб, працівників, службовців (у тому числі військовослужбовців) та/або представників; публічне заперечення, у тому числі через медіа або з використанням мережі Інтернет, злочинного характеру збройної агресії Російської Федерації проти України; публічне використання символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну, використання, створення, поширення продукції, що містить таку символіку, в Україні та/або за кордоном.

Згідно ч.4 ст.1 вказаного Закону символіка воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну - символіка, що, зокрема, включає: а) латинські літери "Z", "V", що використовуються як символи воєнного вторгнення в Україну у спосіб та відповідно до ознак, визначених ст.2 цього Закону; б) офіційну або неофіційну символіку (емблеми) збройних сил Російської Федерації, у тому числі її сухопутних військ, повітряно-космічних сил, військово-морського флоту, ракетних сил стратегічного призначення, повітряно-десантних військ, сил спеціальних операцій, інших збройних формувань та (або) органів держави-терориста (держави-агресора).

Однак, відповідно до ст.2 ч.6 п.2 даного закону заборона використання визначеної цим Законом символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну не поширюється на випадки її використання з легітимною метою, правомірного її використання, що не мають ознак пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, зокрема:

1) у творах, матеріалах (включаючи матеріали соціальної, політичної реклами, передвиборної агітації, агітації всеукраїнського референдуму), вироблених та (або) поширених з метою засудження російського нацистського тоталітарного режиму, воєнного вторгнення в Україну, якщо ця мета виражена в очевидній формі, виходячи зі змісту відповідного твору, матеріалу;

2) у фотографічних творах, інформаційних, інформаційно-аналітичних творах, матеріалах медіа (статті, передачі, повідомлення в соціальних мережах), якщо такі твори, матеріали відповідають хоча б одній з наведених ознак: а) фіксують факт агресії, незаконного перебування збройних сил або інших представників чи прибічників держави-терориста (держави-агресора); б) фіксують матеріальні носії, що були у користуванні представників чи прибічників держави-терориста (держави-агресора); в) фіксують факти виправдання агресії державою-терористом (державою-агресором) чи її представниками; г) не спрямовані на підтримку, пропаганду або виправдання збройної агресії Російської Федерації проти України чи інших військових дій проти України, або на маніпулювання суспільною свідомістю з метою створення позитивного образу держави-терориста (держави-агресора), органів держави-терориста (держави-агресора), посадових осіб, працівників або службовців (у тому числі військовослужбовців) та (або) представників органів держави-терориста (держави-агресора).

Як вбачається зі змісту вказаного Закону використання визначеної ним символіки не поширюється на випадки її використання з легітимною метою, правомірного її використання, що не мають ознак пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму.

В судовому засіданні досліджені такі докази:

протокол серії ВАД № 232188 про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою посадовою особою у встановленому законом порядку;

клопотання директора СЗОШ №2;

письмові пояснення ОСОБА_3 ;

письмові пояснення малолітнього ОСОБА_2 ;

письмові пояснення малолітнього ОСОБА_4 ;

письмові пояснення малолітнього ОСОБА_5 ;

письмові пояснення малолітнього ОСОБА_6 ;

письмові пояснення малолітнього ОСОБА_7 ;

скріншот зі сторінки в соціальній мережі публікації ОСОБА_8 .

У судовому засіданні також був досліджений відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення старшим інспектором сектору ювенальної превенції під час відібрання пояснень у малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

В такій ситуації зібрані докази та сам протокол про адміністративне правопорушення не підтверджують вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки, ані інспектором, ані особою яка виклала публікацію на своїй сторінці в соцмережах, ані директором школи не з`ясовувалося з якою саме метою малолітній ОСОБА_2 малював даний малюнок. Під час надання пояснень інспектору, останній повідомив, що це була гра, ознак пропаганди ані в діях малолітнього ОСОБА_2 , ані в наданому малюнку суд не вбачає.

Сучасні батьки не мають досвіду, як саме виховувати дитину під час війни та страху за своє життя та життя оточуючих. Дитина в 12 років вже достатньо доросла, щоб розуміти все, що відбувається, але не має досвіду, аби впоратися зі своїми емоціями та почуттями, а в умовах війни вона стала ще більш вразлива.

В ситуації, що розглядається не можливо встановити, що ОСОБА_1 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти.

ОСОБА_1 заперечив обставини про ухилення від виховання свого сина і навпаки пояснив, що дбає про його добробут, що виходячи із змісту ст.251 КУпАП розглядається як один із видів доказів.

В протоколі про адміністративне правопорушення старшим інспектором сектору ювенальної превенції не розкрито таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків».

Разове вчинення дитиною дій, зазначених в протоколі, не свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виховання дитини.

Інші докази, які б свідчили про вину ОСОБА_1 суду надані не були.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого, частиною першою статті 184 КУпАП.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд доходить висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.Ю. Лямзіна