Справа № 541/1137/24
Номер провадження3/541/467/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., за участі захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 , прокурора Базавлук С.С., розглянувши матеріали які надійшли з Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , місце роботи не встановлено, РНОКПП не встановлено,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2024 року о 15 годині 44 хвилин в м.Миргород по вул. Панаса Мирного, 14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом PEUGEOT PARTNER д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудну б/к НОМЕР_2 та 49100542. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, до суду надав письмові пояснення, в яких просив закрити справу на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Його захисник адвокат Сахно Є.В. в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у письмових поясненнях свого довірителя, справу просив провадженням закрити. В судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не пройшов медичний огляд з незалежних від нього причин, оскільки не було лікаря. Крім того, протокол був складений у відсутність ОСОБА_1 , за місцем проживання ОСОБА_1 протокол направлений не був.

Прокурор Базавлук С.С, просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення, оскільки факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведений протоколом та зафіксований на відео.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до наступнику висновку.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №654394 від 21.03.2024 (а.с.1), доданими до протоколу матеріалами, а саме: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.03.2024 (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 21.03.2024 (а.с.4), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем та його відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.9).

Щодо тверджень особи, яка притягається до адміністративно відповідальності та його захисника про не керування транспортним засобом, про безпідставне вимагання працівниками поліції документів на транспортний засіб, не роз`яснення прав, не забезпечення правової допомоги під час проходження огляду на стан сп`яніння, не проведення огляду на стан сп`яніння в лікарні, відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, складання протоколу за його відсутності, відсутності свідків при складанні протоколу, не вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення суддя зазначає наступне.

ОСОБА_1 не заперечує той факт, що 21.03.2024 року близько 15 години 30 хвилин по АДРЕСА_2 він на прохання незнайомого чоловіка, сів за кермо свого автомобіля та «відкотив» його від під`їзду приблизно на 10 метрів. В цей час до нього підійшли працівники поліції, які вимагали документи на транспортний засіб, а потім звинуватили у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно рапорту помічника чергового Миргородського РВП в Полтавській області ОСОБА_4 від 21.03.2024 на лінію «102» 21.03.2024 о 15 годині 24 хв. надійшло повідомлення про те, що за адресою м.Миргород, вул. Панаса Мирного, 14 на даний час водій авто Пежо Партнер білого кольору ВІ1874 СЕ здійснює паркування з порушенням ПДР, чим заважає в`їзду до освітнього центру. Просить провести бесіду з водієм, бо на зауваження працівників закладу останній не реагує (а.с.5).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 21.03.2024 року встановлено, що вона є ФОП та орендує приміщення в м.Миргород по вул. Панаса Мирного, 14. 21.03.2024 р. близько 15 годині 23 хв., вийшовши з орендованого приміщення, помітила що біля приміщення припаркований транспортний засіб марки PEUGEOT PARTNER д.н.з. НОМЕР_1 в якому знаходився за кермом невідомий їй громадянин, якому вона зробила зауваження та попросила не паркувати свій транспортний засіб біля будинку, оскільки він перешкоджає підходу дітей до даного приміщення, на що останній відмовився та відповів їй в грубій формі, після чого вона викликала працівників поліції.

Згідно п.2 розділу І Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України: група реагування патрульної поліції затвердженої Наказом МВС України 27 квітня 2020 року № 357 (далі - ГРПП) - наряд патрульної поліції у складі не менше двох поліцейських, які в зоні оперативного реагування виконують завдання із забезпечення публічної безпеки і порядку, взаємодії з населенням, безпеки дорожнього руху, запобігання правопорушенням або подіям та їх припинення, оперативного реагування на них.

Норми частини 2 статті 18 Закону України «Про національну поліції» вказують, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відео, що додане до цих протоколів, розпочинається з розшукування екіпажем ППП транспортного засобу PEUGEOT PARTNER д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору. Через певний час вони знаходять даний автомобіль. На відеореєстратор службового автомобіля було зафіксовано рух заднім ходом, що не заперечує ОСОБА_1 у письмових поясненнях. Із-за керма цього автомобіля вийшов ОСОБА_1 , працівники поліції повідомили останнього, що причиною для перевірки документів стало повідомлення на «102» про порушення правил паркування.

Згідно ПДР України п.2.4 на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, серед яких : посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони технічний талон);ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або з ознаками алкогольного сп`яніння (в разі відмови від проходження огляду).

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Враховуючи наведене, в судовому засіданні повинен бути доведений факт одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані алкогольного сп`яніння саме під час керування.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

В рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки відкочування автомобіля відбулося не шляхом штовхання, а за допомогою механічного руху, тому твердження останнього про те, що автомобілем він не керував, а лише відкотив на 10 метрів, не заслуговують на увагу.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.9а ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Виконання вищевказаного пункту 2.5. Правил дорожнього руху (щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку) є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з відеозаписом працівником поліції ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або ж в закладі охорони здоров`я , останній погодився його пройти в медичному закладі, права і обов`язки, були роз`яснені під час доставки останнього в медичний заклад, для проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, не можна погодитися з твердження ОСОБА_1 та його захисника, що огляд не було пройдено у зв`язку з відсутністю лікаря який « має право проводити такий огляд». По-перше, у медичному закладі працівнику поліції було повідомлено, що черговий лікар відсутній, але це не означало, що в закладі немає лікаря, який має право проводити огляд; по-друге, коли ОСОБА_1 з працівником поліції та медичною сестрою зайшли в кабінет, невдовзі прийшов інший лікар, який мав намір провести огляд, але ОСОБА_1 відмовився. Тобто , твердження ОСОБА_1 є голослівними, об`єктивно не підтвердженими та спростовуються наданим відео.

Також не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції були проігноровані його законні вимоги про проведення огляду на стан сп`яніння в присутності адвоката, оскільки жодним нормативним актом не передбачено обов`язкова присутність адвоката при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння. Працівники поліції в повній мірі дали можливість ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою, і останній , в присутності адвоката, який приїхав в лікарню до відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду та бути присутнім при складанні протоколу.

Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, фабрикації чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, на відео чітко зафіксовано перебіг події, які підтверджують обставини справи, саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом, дії поліцейських після зупинки транспортного засобу, поведінку ОСОБА_1 та його дії, що свідчать про відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Щодо не вручення протоколу про адміністративне правопорушення, слід зазначити, що у відповідності до ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення не визначено порядок вручення протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності, суд вважає, що при виконанні вимог щодо обов`язку вручити копію протоколу про адміністративне правопорушення необхідно забезпечити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, реальну можливість ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

Факт відмови правопорушника від отримання протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується доданим до матеріалів відеозаписом, на якому ОСОБА_1 відмовився бути присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та підписувати його, що свідчить про виконання працівниками поліції положень ст. 254 КУпАП та не містить будь-яких порушень при його складанні.

Стосовно направлення копії адміністративного протоколу, слід зазначити, що в матеріалах справи (а.с.8) мається квитанція від 25.03.2024 р. згідно якої на ім`я ОСОБА_1 направлена рекомендованим листом копія адміністративного протоколу. Крім того, враховуючи, що захисник ОСОБА_1 був присутнім при перебуванні останнього у лікарні , в подальшому ОСОБА_1 скористався можливістю ознайомитися з матеріалами адміністративної справи, подати письмові пояснення, тобто отримав реальну можливість ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

Згідно ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зокрема, розділом Х вказаної Інструкції визначено Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз наведеного законодавства, що регулює виниклі правовідносини, свідчить про те, що законодавцем встановлено обов`язковість використання під час проведення ним огляду особи на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише в разі неможливості їх застосування - фіксування результатів огляду у присутності двох свідків.

Вказане також свідчить про надання такому доказу, як відеозапис з нагрудної камери (відеорегістратора) ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд відхиляє твердження ОСОБА_1 про те, що при складені протоколу були відсутні свідки, оскільки вівся безперервний відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, тому в даному випадку, наявність свідків не є обов`язковою.

На відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

З урахуванням вищевикладеного, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 знайшов підтвердження в судовому засіданні, оскільки доведений належними об`єктивними доказами у справі, які не були спростовані під час розгляду.

В даному випадку протокол складено не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду, при цьому мотиви відмови правового значення не мають, що є окремим складом адміністративного правопорушення, що й стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником патрульної поліції, яким були виявлені певні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи те, що відмова від проходження огляду зафіксована технічними засобами, в діях працівників поліції не вбачається жодних порушень щодо проведення огляду та фіксування відмови.

Особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

При обранні міри адміністративного стягнення враховуються обставини та характер вчиненого правопорушення, ступінь провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і дані про його особу, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

При ухваленні рішення у справі суддя бере до уваги, що ОСОБА_1 вчинив грубе порушення ПДР України, а тому, для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, необхідно накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі, що становить одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, оскільки інших альтернативних видів покарання ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 33, 130, 221, 251, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя , -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави, (номер рахунку ІВАN UA0016001; населений пункт: ПОЛТАВСЬКА ОБЛАСТЬ/М.ПОЛТАВА; отримувач: ГУК у Полт.обл/Полтавська/21081300; код ЄДРПОУ 37959255; банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.); код класифікації і доходів бюджету 21081300, адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору на рахунок отримувача: UA 9089 9998 0313 1112 5600 0026 001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Л. Г. Шатілова