Номер провадження: 33/813/2164/24
Номер справи місцевого суду: 504/2114/24
Головуючий у першій інстанції Литвинюк А. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 22.04.2024 року о 17:55 год ОСОБА_1 , керував автомобілем DAF CF85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 на 21 км. автодороги М-14 в Одеському районі Одеської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в установленому законом порядку з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510» (результат тесту 2,57%).

Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За вказаним фактом співробітниками поліції відносно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №808814 від 22.04.2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)судом першої інстанції не було взято до уваги обставини, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення від 22.04.2024 року про які було зазначено у додаткових матеріалах, що були надані суду представником ОСОБА_1 ;

2)лише після декількох спроб працівники поліції зафіксували той результат, який вони хотіли отримати, але така ситуація свідчить про можливу дефектність застосованого приладу;

3)ОСОБА_1 перебував у стані стресу, тому не заперечував проти показників тесту на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, який йому було запропоновано, працівниками поліції, оскільки не надав цьому належної уваги;

4)з відеозаписів, які долучені до матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 прийняв критичну дозу алкоголю;

5)у протоколі про адміністративне правопорушення чітко не зазначено, які саме ознаки стану сп`яніння були наявні у ОСОБА_1 після його зупинення працівниками поліції, отже суть правопорушення сформульована необґрунтовано та неналежним чином. Крім того, зазначений протокол не містить інформації, що водієві було запропоновано пройти огляд у найближчому медичному закладі;

6)судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 та адвоката Тащі С.М. про розгляд справи на 23.10.2024 року на 10:45 год. В судове засідання не з`явилися. 16.10.2024 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

23.10.2024 року розгляд справи було відкладено на 20.11.2024 року на 11:30 год. ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про що свідчить довідка про доставку SMS. В судове засідання не з`явився, причин свої неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 а ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

- довідка, з якої вбачається, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 22.04.2024 року водій отримав 12.06.2019 року посвідчення водія НОМЕР_2 ;

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №808814 від 22 квітня 2024 року з якого вбачається, що 22.04.2024 року о 17:55 год. в Одеській області Одеського району, траса М-14, 21 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF CF85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest 7510. Результат 2,57 ‰. Тест № 1914. Водієм порушено п. 2.9 а Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення згідно якої вбачається, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП

- роздруківка тесту Драгер, з якого вбачається, що ОСОБА_1 22.04.2024 року о 18:25 год. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alkotest 7510. Результат тесту 2,57 ‰. Із даним результатом ОСОБА_1 було ознайомлено про що свідчить його особистий підпис;

- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд проведено у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд проводився за допомогою приладу Drager Alkotest 7510. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 2,57 ‰. ОСОБА_1 з результатом згоден, особисто ним підписано;

- відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 22.04.2024 року працівники поліції їхали у службовому транспорті. Потім вони зупинили транспортний засіб DAF CF85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 . Працівники поліції попросили водія вийти із транспортного засобу та надати свої документи. Працівник поліції спитав водія чи все у нього гаразд, потім запропонував ОСОБА_1 сісти до їх транспортного засобу, щоб не мокнути під дощем. В ході бесіди із водієм працівник поліції спитав ОСОБА_1 чому він не зупинився на блок посту. ОСОБА_1 нічого не відповів. Працівник поліції сказав Зірки СП. Про те, що в ході бесіди із ним були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та спитав чи згоден він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 на місці зупинки. ОСОБА_1 погодився. Працівники поліції надали ОСОБА_1 прилад надали трубочку для дихання, щоб він переконався що все упаковано. Працівник поліції спитав ОСОБА_1 , що він вживав. ОСОБА_1 відповів, що горілку. Працівник поліції спитав, коли саме це було. ОСОБА_1 відповів, що дві години тому. Потім працівники поліції зробили пробний тест. ОСОБА_1 кілька разів продував прилад, але він не показував результату, оскільки він переривав дихання. Потім працівник поліції перезавантажив Драгер і попросив водія сплюнути, бо із-за того, що в порожнині рота велика концентрація алкогольних парів. Після того, як ОСОБА_1 виконав, що попросили працівники поліції, він пройшов огляд. Результат виявився позитивним і склав 2,57 ‰. Працівники поліції спитали ОСОБА_1 чи згоден він із результатом огляду, останній повідомив, що так згоден. ОСОБА_1 намагався вирішити питання щодо непритягнення його до відповідальності, але працівники поліції сказали, що вони домовлятися не будуть. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому відносно нього буде складено адміністративний протокол. Працівники поліції посадили у свій транспортний засіб ОСОБА_1 та відвезли до блок посту, там вони склали протокол про адміністративне правопорушення. Із даним протоколом ОСОБА_1 було ознайомлено. Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що його відсторонено від керування транспортним засобом.

Отже посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що працівниками поліції не було відсторонено його від керування транспортним засобом є неправдивими та спростовуються дослідженим відеозаписом.

Суд апеляційної інстанції також критично відноситься до посилань апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 перебував у стані стресу, тому не заперечував проти показників тесту на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, який йому було запропоновано, працівниками поліції, оскільки не надав цьому належної уваги, оскільки останнім не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів. Навпаки, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки, був ознайомлений із результатом, заперечень ніяких не висловлював.

Щодо посилань апеляційної скарги про те, що лише після декількох спроб працівники поліції зафіксували той результат, який вони хотіли отримати, але така ситуація свідчить про можливу дефектність застосованого приладу, суд апеляційної інстанції зауважує на такому.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року було витребувано з УПП Одеської області належним чином засвідчену копію сертифікату відповідності та належним чином засвідчену копію свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на газоаналізатор Drager Alcotest 7510 тест №1914, прилад №ARLM-0410, принтер №ARMC-0130, за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння 22.04.2024 року о 18:25 год. (траса м-14, Одеса-Мелітополь, 21 км.) та в подальшому було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АДД №808814 від 22 квітня 2024 року. Крім того, витребувано інформацію про те, чи надходив від поліцейських рапорт з інформацією про технічну несправність газоаналізатора Drager «Alcotest 7510», за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та надати відповідні документи.

Із наданої відповіді УПП Одеської області яка надійшла до суду 12.11.2024 року вбачається, від працівників поліції рапорту про технічну несправність газоаналізатора Drager Alcotest 7510 серійний номер ARLM-0410 не надходив, прилад Drager Alcotest 7510 серійний номер ARLM-0410 знаходився у справному стані та повірений відповідно до діючого законодавства. До наданої відповіді долучені: копія журналу обліку видачі/повернення приладів вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, що видихається від 22.04.2024 року; копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки Drager Alcotest 7510 серійний номер ARLM-0410; копію декларації про відповідність вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки; копію сертифікату відповідності забезпечення функціонування системи управління якістю під час виробництва.

Отже, під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 серійний номер ARLM-0410, прилад знаходився у справному стані.

Зазначені докази, відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Також із дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alkotest 7510, підписав протокол про адміністративне правопорушення, підписав результат проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також підписав акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, зауважень ніяких не вказав, а ні під час проходження огляду, а ні під час підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, посилання ОСОБА_1 на те, що з відеозаписів, які долучені до матеріалів справи не вбачається, що він прийняв критичну дозу алкоголю є особистим баченням ситуації, яка відбувалась 22.04.2024 року та не може бути прийнято судом, оскільки після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння результат виявився позитивним і склав 2,57 ‰ із дозволених чинним законодавством 0,2 ‰ і що значно перевищило дану норму.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було його направлено до найближчого медичного закладу, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Оскільки ОСОБА_1 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alkotest 7510 на місці зупинки не повідомив, що він не згоден з його результатом, працівники поліції не пропонували проїхати до медичного закладу. Тому, посилання ОСОБА_1 про те, що поліцейськими було порушено вимоги ч. 3 ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, у зв`язку із тим, що його не було доставлено до найближчого медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння є такими, що спрямовані на уникнення відповідальності.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги обставини, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення від 22.04.2024 року про які було зазначено у додаткових матеріалах, що були надані суду представником ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що чинним законодавством заборонено водієві сідати за кермо після того, як він вживав алкогольні напої, незважаючи ні на які обставини.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено у передбаченому законом порядку.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи наведене, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова