Справа № 595/468/24
Провадження № 3/595/294/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2024 м. Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Содомора Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

з участю захисника Ковалівського Б.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли із відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

03 березня 2024 року о 20 год. 15 хв. ОСОБА_1 в с.Соколів по вул.Матеїшина, керував автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкірного покриву обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення заперечив, суду пояснив, що за кермом був його племінник ОСОБА_1 , який проживає у кривому Розі, а не він. Коли приїхали працівники поліції він просто стояв біля машини, та сказав поліції, що машина заглохла. Також, зазначив, що у нього з ОСОБА_2 був конфлікт. Проходити огляд на стан сп`яніння працівники поліції йому не пропонували.

Захисник Ковалівський А.Р. у судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив. Крім того, надав суду письмові заперечення, у яких вказав, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була зумовлена тим, що він автомобілем не керував, його ніхто не зупиняв під час руху автомобіля та встановлювати стан його алкогольного сп`яніння не було жодних підстав, оскільки такі заходи до пішохода не застосовуються і обов`язку виконувати незаконні та необгрунтовані вимоги поліцейського у нього не має. Законодавець чітко визначає, що суб`єктом, сфера дії на якого поширюється дія Правил дорожнього руху України, зокрема п. 2.5 вказаних Правил, є саме водій. Також, ОСОБА_1 , висловлював поліцейським намір скористатися правовою допомогою, що було проігноровано. З переглянутих матеріалів відеофіксації, доданих до протоколу, вбачається, що в них зафіксовано припаркований транспортний засіб на узбіччі, проте не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, із відео неможливо встановити, що останній керував транспортним засобом, відсутній момент його зупинки та підстави такої зупинки, крім того ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування ним транспортним засобом». Також в матеріалах справи наявні пояснення свідка ОСОБА_2 , про що зазначає наступне: цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини і справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та. правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт та зав`язалась бійка, після чого ОСОБА_2 викликав поліції та почав стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Тому, ОСОБА_2 , не може бути свідком даного адміністративного правопорушення, оскільки є зацікавленим у розгляді даної справи, а тому його покази не можуть об`єктивно та правильно засвідчити події, які викладенні у адміністративному протоколі. Крім того, свідок ОСОБА_3 на відео стверджував, що ОСОБА_1 вийшов із правої сторони автомобіля, тобто із місця пасажира. Крім того, вказує, що відеореєстратора поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно цієї особи. Відеозапис може бути визнано належним та допустимим доказом у відповідній справі про адміністративне правопорушення за умови дотримання працівником патрульної поліції вимог щодо порядку застосування такого технічного засобу, зокрема і знаходження його в безперервному режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами. Відеозапис, який долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а тому є не належним та не допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП України, є необгрунтованим за відсутності належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, що передувало складенню даного протоколу. На підставі наведено, просить провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він їхав своїм транспортним засобом, коли йому на зустріч їхала інша машина. Він зупинився, щоб поговорити по телефону, в цей час до нього підійшов ОСОБА_1 , оскільки вони не могли роз`їхатись, так як вузька дорога, і комусь необхідно було здавати назад. Тоді він зауважив, що у ОСОБА_1 були ознаки сп`яніння, тому він викликав поліцію. В автомобілі ОСОБА_1 був ще хтось, проте за кермом перебував саме ОСОБА_1 , інший чоловік вийшов з задньої дверки автомобіля.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засідання пояснив, що він був за кермом автомобіля, та їздили вони до якогось чоловіка. ОСОБА_1 був випивший. Коли машина заглохла, то він пішов за акумулятором.

Суд, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, та відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується даними, що містяться в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення ААД № 161325 від 03.03.2024; рапортом старшого інспектора чергового ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Сайчук Б.М. від 03.03.2024, з якого вбачається, що 03.03.2024 о 21:51 телефоном, надійшло повідомлення поліцейської СРПП відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу Гуцул С., про те, що нею перебуваючи в наряді з позивним «Канон-130», в ході патрулювання вулиць с.соколів, Чортківського району, 03.03.2024 по вул.Матвіїшин, було виявлено автомобіль «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який керував із явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного освідчення на місці події чи у медичному закладі категорично відмовився; постановою серії ББА №576094 від 03.03.2024, якою було накладено стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого с.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що він керував транспортним засобом не маючи біля себе посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію ТЗ, а також полісу обов`язкового страхування; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою технічного приладу, що підтверджується його підписом, також вбачається, що в акті вказані ознаки алкогольного сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння у Бучацьку міську лікарню, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, що підтверджується його підписом. Також, вина ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 , у яких він вказав, що 03.03.2024 близько 20615 він рухався на своєму ТЗ по вул.Матеїшина в с.Соколів в напрямку вул.Підлісна. На зустріч йому рухався автомобіль «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1 , та коли наблизився до нього, зупинився посередині дороги, та не хотів його пропустити. Після чого, він пішов до вказаного транспортного засоба, щоб з`ясувати, що сталося, та побачив, що за кермом знаходився ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Під час спілкування з ОСОБА_1 , останній почав йому погрожувати, після чого він зателефонував на лінію 102 та повідомив про дану подію.

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням

спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Як вбачається із матеріалів справи до них долучено відеозапис.

Із оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, а також в медичному закладі. Крім того, із даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що вживав спиртні напої, а також вказав, що їхав додому.

Протокол складено відповідно до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього

руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України № 1395 07.11.2015 року.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилання захисника на те, що свідок ОСОБА_2 є зацікавленим, а тому його покази не можуть засвідчити події, які викладені у адміністративному протоколі, судом оцінюються критично, оскільки захисником не надано жодних доказів на підтвердження таких посилань.

Покази свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні про те, що він керував автомобілем судом оцінюються критично, як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебувають в родинних відносинах, крім того, покази ОСОБА_4 не узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема відеозаписом на якому ОСОБА_1 зазначив, що він їхав додому.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, європейський суд з прав людини у складі його великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Згідно із ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, керуючись ст.33 КУпАП, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, яке являється грубим порушенням ПДР, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави з позбавленням прав керування транспортними засобами.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.252, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р. О. Содомора