Провадження № 3/554/2835/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Микитенко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Хомутець Миргородського району Полтавської області, громадянки України, працюючої вихователем у ПДНЗ (я-с) №78 «Пізнайко», ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_2 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 станом на 14.11.2024 року, діючи з необережності, тобто не передбачаючи можливості настання шкідливих наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити, в порушення вимог ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», допустила неналежне виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, не в повній мірі: спілкувалась із ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; сприяла засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; виявляла інтерес до його внутрішнього світу, внаслідок чого цього дня звернулась до поліції із неправдивим повідомленням про вчинення щодо її сина протиправних дій, а саме, що у АДРЕСА_2 , цього ж дня о 20 годині, він отримав тілесні ушкодження від невідомих осіб хоча насправді такої події не було, останній її вигадав.

Діяння ОСОБА_1 кваліфікується за ч. 1 ст. 184 КУпАП як ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до такого висновку.

Частина 1 статті 184 КУпАП, яка ставиться у провину ОСОБА_1 , передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частиною 2 пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

ОСОБА_1 у судовому засіданні провину визнала. У вчиненому щиро розкаялася, пояснила, що її син дійсно 14.11.2024 року повідомив їй про отримані тілесні ушкодженні від невідомих осіб. Зазначила, що провела з ним профілактичну бесіду з метою недопущення подібних ситуацій в майбутньому.

Провина ОСОБА_1 підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 591366 від 17.11.2024 року (а. с. 1), рапорті працівників поліції від 17.11.2024 року про виявлення факту вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП громадянкою ОСОБА_1 (а. с. 2), письмовими поясненнями ОСОБА_2 , згідно яких повідомив, що події про нанесення тілесних ушкоджень вигадав. Працівниками поліції було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення подібних випадків у майбутньому.(а. с. 7), заявою ОСОБА_1 про зупинення розгляду її заяви за № 31376 від 14.11.2024 року стосовно нанесення тілесних ушкоджень її синові ОСОБА_2 (а. с. 8).

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке є необережним, дані про особу, що притягується до адміністративної відповідальності, яка вчинила правопорушення вперше, працює, ступінь її вини, задовільний майновий стан, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність - щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне накладення стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи на яку накладено адміністративне стягнення.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 184 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір 605,60 гривень на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави.

Строк звернення постанови до виконання три місяці.

Суддя: Віталій МИКИТЕНКО