ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/17189/24

Провадження № 3/947/3544/24

06.06.2024 року суддя Київського районного суду м. Одеси Прохоров П.А., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 за ч. 3 ст. 154 КУпАП, протокол ВАД №303256,

встановив

20.03.2024 року о 17.15 годин ОСОБА_1 , за адресою: м.Одеса, пр.-т Небесної сотні 32Г на території гаражу утримував собаку породи «Вівчарка» без прив`язу та намордника, що призвело до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , чим порушив правила утримання та вигулу собак, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився, про причини своєї неявки до суду не повідомив та з клопотанням про відкладення судового засідання до суду не звернувся.

Внаслідок означених обставин його неявки до суду, а також враховуючи відсутність у ст.268 КУпАП законодавчо встановлених приписів щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності за ст.154 КУпАП, суд вважає, що в межах розгляду конкретної справи, були створені необхідні умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя та приймаючи до уваги те, що вказана особа, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, суд оцінює таку поведінку вказаної особи, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді першої інстанції та спроби затягування такого розгляду, що у свою чергу має ознаки зловживання зазначеною особою своїми правами.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі "Пономарьов проти України" наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушенняє охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції ізаконів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Враховуючи принцип судочинства, закріплений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи те, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про розгляд справи в суді, при цьому, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечив присутність свого захисника, суддя з огляду на вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП вирішив розглянути справу за відсутності цієї особи та на підставі наданих до суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Закону України № 1684-ІХ від 15.07.2021 року ст. 154 КУпАП викладена в новій редакції. Зокрема, ст.154 КУпАП доповнено частиною третьою. Дана стаття в редакції вказаного Закону введена в дію з 08.11.2021 року.

Частиною 3 ст. 154 КУпАП України передбачена відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників чи в невідведених для цього місцях, якщо ці дії спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само їх повторне протягом року вчинення, тобто за дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

З аналізу ст. 154 КУпАП в редакціях, що діяли відповідно до та починаючи з 08.11.2021, вбачається, що законодавець дещо розширив коло правопорушень, за які настає відповідальність на підставі ч. 1 ст. 154 КУпАП, а також на підставі ч. 2 та 3 ст. 154 КУпАП за наявності відповідних кваліфікуючих ознак - відповідно, повторність вчинення протягом року та спричинення заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

При цьому, такі кваліфікуючі ознаки, в редакції ст. 154 КУпАП, що діяла до 08.11.2021, були об`єднані в одну частину - ч. 2 ст. 154 КУпАП та за вчинення таких правопорушень законодавцем визначався однаковий рівень відповідальності.

В редакції ст. 154 КУпАП, що діє, починаючи з 08.11.2021, рівень відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 154 КУпАП, за наявності таких кваліфікуючих ознак, була розмежована, а тому ч. 2 ст. 154 КУпАП з 08.11.2021 фактично була розділена на дві частини - ч. 2 ст. 154 КУпАП (за ознакою повторності вчинення протягом року), ч. 3 ст. 154 КУпАП (за ознакою спричинення заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну).

Разом з тим, ні Законом України № 1684-ІХ від 15.07.2021, ні будь-яким іншим законом, не внесені відповідні зміни щодо компетенції органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 154 КУпАП, а тому розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП наразі чітко не віднесений до компетенції будь-якого органу.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

При цьому, з комплексного та системного аналізу норм Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, які є більш суспільно-небезпечними за своїми наслідками, а також за наявності кваліфікуючих ознак та вищого рівня відповідальності, відноситься до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Крім того, санкція ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачає, накладення штрафу з конфіскацією тварин.

Згідно із ст. 41 Конституції України конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду.

Враховуючи, що ч. 2 ст. 154 КУпАП підвідомча суду, а після внесення змін до процесуального закону, ч. 3 ст. 154 КУпАП не внесена до будь-якої підвідомчості, тому слід вважати за можливе віднести ч. 3 ст. 154 КУпАП до підвідомчості суду

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 пояснив, що 20.03.2024 року о 17.15 годин він йшов біля гаражного кооперативу за адресою: АДРЕСА_2 , звідки вибігла собака вівчарка чорного кольору та вкусила його за ногу, прокусивши одяг. В результаті він отримав тілесні ушкодження. З території гаражного кооперативу вийшов охоронець та повідомив, що собака належить ОСОБА_1 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 встановлено, він не заперечує факт утримання ним собаки вівчарки на території гаражного кооперативу за адресою: АДРЕСА_2 , проте про події 20.03.2024 року йому нічого не відомо.

Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) №422/41 від 15.04.2024 року у ОСОБА_2 виявлені наступні тілесні ушкодження: укушені рани правої гомілки, які утворитись внаслідок дії тупого твердого предмета (предметів), ймовірно від кінців та країв твердих тупих травмуючих предметів конічної форми з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути зуби тварини, спричинені 20.03.2024 року, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, наявність укушених ран правої гомілки потерпілого ОСОБА_2 також підтверджена медичними документами і фотографіями, долученими потерпілим до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення потерпілого, дослідивши надані суду письмові докази по справі суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 встановлений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП та його вина у вчиненні адмінстартивного правопорушення доведена.

Права, передбачені ст.268 КпАП України ОСОБА_1 роз`яснені в період складання протоколу.

На підставі ст.33 КУпАП суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.34, 35 КУпАП судом не встановлено.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 33 , 251 , 256 , 268, 278, 280, 154ч.3, 294 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»

Постановив

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.154 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень на користь держави з конфіскацією собаки породи «Вівчарка», яка належить ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 80 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Прохоров П. А.