ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/629/24Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 33/817/426/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Чудопалова Ю.Ю.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Чудопалова Ю.Ю. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 06.01.2024 року о 14:30 годині в с. Біла Тернопільського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження огляду на визнання стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, та проведення огляду у КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань ТОР, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Чудопалов Ю.Ю. вважає дану постанову незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів, зазначає про відсутність доказів у справі на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що давало б підставу працівникам поліції вимагати від нього проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним та достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Стверджує, що наявний у матеріалах справи рапорт працівника поліції не може вважатися належним і допустимим доказом учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Вважає, що у справі відсутні належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження факту інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Чудопалова Ю.Ю., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2024 та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №162116 від 06 січня 2024 року, 06.01.2024 року о 14:30 годині в с. Біла Тернопільського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження огляду на визнання стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, та проведення огляду у КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань ТОР, відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі., а тому доводи апелянта про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи є необгрунтованими, оскільки протокол складений уповноваженою особою відповідно до ст. 254, 256 КУпАП, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, на якому зафіксована як причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , а саме те, що він за межами населеного пункту не увімкнув ближнє світло фар, не користувався ременем пасивної безпеки, а також при перевірці документів встановлено відсутність полісу обов`язкового страхування, чим порушив п.9. 8 , п.2.3 В, 2. Г ПДР України.

Окрім того, факт порушення ним ПДР України підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №937831 від 06 січня 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Оглянутим апеляційним судом відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції, підтверджується, що працівниками поліції після зупинки транспортного засобу під кернуванням водія ОСОБА_1 було повідомлено водієві наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або у закладі охорони здоров`я, від проходження яких ОСОБА_1 відмовився. При цььому, його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не пов`язана з оспорюванням факту керування ним транспортним засобом.

Крім того Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , як відразу після зупинки транспортного засобу, так і в подальшому при спілкуванні з працівниками поліції не повідомляв, що не керував транспортним засобом.

Натомість, характер його поведінки після зупинки транспортного засобу «ВАЗ 21013», номерний знак НОМЕР_2 , та в процесі спілкування з працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, що ОСОБА_1 фактично і не заперечував.

Дані обставини також стверджуються рапортом інспектора поліції від 06.01.2024. (а.с.2)

Суддя враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що сама по собі відсутність фіксації факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та моменту його зупинки, за умови фіксації його перебування на водійському місці автомобіля з увімкненим двигуном, без адекватного пояснення причин такого перебування в транспортному з боку ОСОБА_1 , не може бути достатньою підставою для сумнівів у достовірності відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги стосовно того, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є необґрунтованими, оскільки на наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини події в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про відсутність направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки таке направлення видається у разі проходження такого огляду у медичному закладі, але ОСОБА_1 від зазначеного огляду відмовився. Порушення працівниками поліції процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, апеляційним судом також не встановлено.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Чудопалова Ю.Ю. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя