Єдиний унікальний номер судової справи: 477/2541/23 Головуючий суду І інстанції - суддя Козаченко Р.В.
Номер провадження: 33/812/566/24 Головуючий суддя апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю захисника ОСОБА_1 адвоката Шевченка Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Шевченка Дмитра Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 070429 від 15 вересня 2023 року, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Ford Orion», номерний знак НОМЕР_1 по автомобільній дорозі Н-11 «Дніпро-Миколаїв» (316-й кілометр), біля с. Мішково Погорілове з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, бліде облича, порушення координації рухів. Водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку, на що водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 23 жовтня 2024 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року відмовлено.

Того ж дня, захисник ОСОБА_1 адвокат Шевченко Д.С. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу на постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

При цьому в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 оскаржувану постанову суду на руки не отримував, належним чином про розгляд справи в суді першої інстанції повідомлений не був. Разом з тим, захисник наголошує на тому, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій та бере участь у забезпеченні державного суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, а тому був обмежений у можливості оперативно реагувати на судові рішення та подавати процесуальні документи до суду, оскільки здебільшого перебував у районі бойових дій та лінії бойового зіткнення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Шевченка Д.С. на підтримку доводів клопотання про поновлення строку, перевіривши доводи щодо поважності причин пропуску строку викладені в апеляційній скарзі, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами особі, яка порушує питання про поновлення пропущеного строку.

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява N8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні ЄСПЛ від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

При вирішення питання поновлення строку оскарження суди мають забезпечувати дотримання балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Вказаною вище практикою ЄСПЛ, яка є преюдиційною, встановлено, що, якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2023 року о 15 год 32 хв працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 070429 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому, протокол був складений у присутності самого ОСОБА_1 та підписаний останнім без будь - яких зауважень. В самому протоколі зазначено про те, що розгляд справи відбудеться в Жовтневому районному суді Миколаївської області (а.с.1).

22 вересня 2024 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшли адміністративні матеріали, зокрема, відносно ОСОБА_1 та того ж дня згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілено судді Козаченку Р.В. (а.с.6).

Судом першої інстанції вперше дану справу призначено до розгляду на 06 грудня 2023 року на 11 - 30 год, про що ОСОБА_1 було повідомлено на адресу, яку він зазначив під час складання протоколу: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 68 «а» кв. Конверт з судовою повісткою про виклик ОСОБА_1 було повернуто до суду з приміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.7-8).

Розгляд справи, призначений на 06 грудня 2023 року відкладено судом на 07 лютого 2024 року на 11- 00 год, про що також на адресу ОСОБА_1 було направлено судову повістку про виклик до суду, яка була повернута з приміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.9-10).

07 лютого 2024 року судове засідання не відбулося та було відкладено судом на 22 травня 2024 року на 11-00 год (а.с.11).

22 травня 2024 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за відсутності ОСОБА_1 винесено постанову, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Копію вказаної постанови було надіслано судом на адресу ОСОБА_1 , яку він зазначив під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

З комп`ютерної програми документообігу суду Д-3 вбачається, що оскаржувана постанова суду надіслана судом до ЄДРСР 29 травня 2024 року.

Згідно відомостей офіційного сайту ЄДРСР вказана постанова оприлюднено для загального доступу 30 травня 2024 року.

Отже, оскаржувана постанова суду з 30 травня 2024 року знаходилась у відкритому загальному доступі для ознайомлення на сайті ЄДРСР.

Однак, апеляційну скаргу на вказану постанову суду захисник ОСОБА_1 адвокат Шевченко Д.С. подав лише 19 листопада 2024 року.

Доводи про те, що ОСОБА_2 копію оскаржуваної постанови на руки не отримував суд оцінює критично з огляду на викладені вище обставини.

При цьому, при належній зацікавленості даним судовим провадженням та бажанням у розумні інтервали часу цікавитись провадженням у справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, сам ОСОБА_2 і його захисник Шевченко Д.С. могли реалізувати право на оскарження постанови суду першої інстанції у передбачені законом строки.

Крім того, відповідно до положень ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» (https://court.gov.ua/) та «Єдиний державний реєстр судових рішень» (https://reyestr.court.gov.ua), за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду, як і ознайомитися з постановленим рішенням. Згідно з інформацією з офіційного сайту ЄДРСР (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115812683) оскаржувана постанова зареєстрована на сайті 29 травня 2024 року з забезпеченням надання загального доступу 30 травня 2024 року.

Отже, в даному випадку вказана захисником ОСОБА_1 адвокатом Шевченком Д.С. обставина не може бути визнана поважною причиною пропуску процесуального строку.

Посилання адвоката Шевченка Д.С. в апеляційній скарзі як на поважність причин пропуску строку на звернення до суду з апеляційною скаргою, факту перебування ОСОБА_1 в лавах ЗСУ, суд апеляційної інстанції враховує, однак вважає його таким, що не може бути безумовною підставою для поновлення строку з огляду на наступне.

Як на підтвердження перебування ОСОБА_1 в лавах ЗСУ захисником до апеляційної скарги додано копію посвідчення учасника бойових, копію довідки Гарнізонної військово лікарської комісії та копію військового квитка ОСОБА_1 .

Вказані документи підтверджують, зокрема, призов ОСОБА_1 02 березня 2022 року у ЗСУ за мобілізацією, також наявність в нього статусу - учасника бойових дій, а також те, що отримував травму яка пов`язана з проходженням військової служби.

Між тим, матеріали справи не містять документів на підтвердження того, шо під час розгляду справи в суді першої інстанції (22.09.2023 року 22.05.2024 року), а також протягом часу встановленого для подання апеляційної скарги(22.05.2024 року 31.05.2024 року), ОСОБА_2 перебував у зоні бойових дій, а тому не мав змоги цікавитись даним судовим провадженням, або в нього були інші обставини, які унеможливили вчасно звернутись з апеляційною скаргою.

Разом з тим, слід звернути увагу і на те, що мотиви та підстави, викладені адвокатом Шевченком Д.С. в поданій ним апеляційній скарзі є тотожними тим, що були викладеними в раніше поданій апеляційній скарзі самим ОСОБА_1 , та які вже були предметом апеляційного розгляду.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження клопотання не містить, як і не наведено адвокатом Шевченком Д.С. у судовому засіданні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановленого законом строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За встановлених обставин, враховуючи, що захисником Шевченком Д.С. не підтверджено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, у задоволенні його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку оскарження постанови судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року слід відмовити та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити захиснику ОСОБА_1 адвокату Шевченку Дмитру Сергійовичу в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко