Номер провадження: 33/813/1187/24
Номер справи місцевого суду: 521/969/24
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 247 КУпАП.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №731434 від 04 січня 2024 року, водій ОСОБА_1 , 04 січня 2024 року о 13 годині 29 хвилин, рухаючись у місті Одесі по вулиці Ген. Петрова 16/1, керувала транспортним засобом «Daihatsu Sirion», номерний знак « НОМЕР_1 », при перестроюванні в смугу попутного напрямку не дотрималась безпечного бокового інтервалу і здійснила зіткнення з автомобілем « Mazda» номерний знак « НОМЕР_2 », який був припаркований, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушила вимоги п. 10.1., 13.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року як незаконну, прийняту з порушенням вимог закону, скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що зроблений судом першої інстанції висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень вимог п.п. 10.1., 13.1. ПДР і відповідно - складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідає обставинам справи, а також наданим доказам.

Зокрема, зазначає, що судом не надано належної оцінки наявним у справі доказам вини ОСОБА_1 , якими є протоколи про адміністративне правопорушення від 04 січня 2024 року, схема місця ДТП, дані про пошкодження транспортних засобів, її пояснення, пояснення свідків ДТП, які не долучені до матеріалів справи, як і не долучено до матеріалів справи відеодиск, на якому відображено подію, і ОСОБА_1 не заявляла відповідного клопотання, при цьому ОСОБА_1 підписала протокол про адміністративне правопорушення без зауважень, з ним погодилась. В той же час ОСОБА_1 з іншим протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 731435 від 04 січня 2024 року, в якому зазначено, що вона залишила місце ДТП, вона підписала з зауваженнями, що з протоколом не згодна, але схему місця ДТП, де вказано, що її автомобіль знаходиться на відстані 192 метрів від місця зіткнення, підписала без зауважень.

Судом першої інстанції не надано оцінки належності поданого ОСОБА_1 відеодоказу, який знятий з невідомого технічного приладу і джерело походження якого також невідомо.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона рухалась з дотриманням ПДР, а водій автомобіля «Мазда» припаркував транспортний засіб на проїзній частині спростовуються наданим ОСОБА_1 відео, з якого вбачається місце розташування автомобіля, що також підтверджується схемою ДТП з переліком пошкоджень транспортних засобів, яку ОСОБА_1 підписала без зауважень.

Також вказує, що свідком ДТП був водій, автомобіль якого також було припарковано позаду її автомобіля, який повідомив поліцейським обставини ДТП, яка сталося з вини ОСОБА_1 , однак його пояснення не були долучені до матеріалів справи.

Вважає, що викладене свідчить про неповноту та однобічність судового розгляду справи.

Також вказує на те, що відповідно до ст. 269 КУпАП вона є потерпілою, однак судом її не було залучено до участі у справі як учасника ДТП, внаслідок якої її транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень, тим самим не надано можливості надавати пояснення і заявляти клопотання, зокрема про виклик свідка, що, на її думку свідчить про порушення судом ст. 269, ч. 2 ст. 277-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказавши, що пропустила його з поважних причин, оскільки не була повідомлена про розгляд справи, про існування постанови суду їй стало відомо від страхової компанії лише 20 березня 2024 року, після чого 21 березня 2024 року вона звернулась до суду із клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, а 28 березня 2024 року їй була надана можливість ознайомитися зі справою і отримати копію постанови.

Вивчивши клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одеси прийнята 07 березня 2024 року, участі у розгляді справи ОСОБА_2 не брала, копію постанови отримала 28 березня 2024 року за поданою нею заявою від 21 березня 2024 року, а апеляційну скаргу нею подано 05 квітня 2024 року.

Зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, як пропущеного з поважних причин.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі частини першої статті 247 КУпАП, суддя мотивував свої висновки тим, що водій ОСОБА_1 дотримувалася Правил дорожнього руху та керуючись п. 1.4. наведених Правил розраховувала, що й інший учасник дорожнього руху дотримуватиметься цих же Правил, а тому нею не було порушено п. 10.1., 13.1. Правил дорожнього руху, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчить про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна) не відповідає обставинам, при яких відбулася дорожньо-транспортна подія та суперечить п. 10.1., 13.1. Правил дорожнього руху.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №731434, складеним 04 січня 2024 року поліцейським УПП в Одеській області, встановлено, що зіткнення транспортних засобів відбулося саме з вини водія ОСОБА_1 , яка 04 січня 2024 року о 13 годині 29 хвилин, рухаючись у місті Одесі по вулиці Ген. Петрова 16/1, керувала транспортним засобом «Daihatsu Sirion», номерний знак « НОМЕР_1 », при перестроюванні в смугу попутного напрямку не дотрималась безпечного бокового інтервалу і здійснила зіткнення з автомобілем «Mazda», номерний знак « НОМЕР_2 », яка була припаркована, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушила вимоги п. 10.1., 13.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Наведені у протоколі обставини підтверджуються зібраними по справі та доданими до протоколу доказами, зокрема, схемою місця ДТП, поясненнями потерпілої.

Так, потерпіла під час складення протоколу про адміністративне правопорушення пояснила, що припаркувала машину у входа до ринку «Черьомушки» зі сторони Генерала Петрова, 16, а коли повернулась з ринку приблизно о 14.00 годин підійшла до своєї машини «Mazda» з державним номером НОМЕР_2 , і свідки указали їй, що машина «Daihatsu Sirion», номерний знак « НОМЕР_1 » ударила її машину з лівої сторони в передній бампер (а.с. 4).

ОСОБА_1 наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини оспорювала, про що зазначила у наданих під час складення протоколу поясненнях, вказавши, що вона рухалась в своїй правій полосі, попереду бачила стоячий автомобіль «Mazda» з державним номером НОМЕР_2 , вона пригальмувала, думаючи, що машина буде рухатись, однак через декілька секунд зрозуміла, що ця машина запаркована в невстановленому місці без аварійної ознаки, після чого вона почала маневр перестроювання в ліву полосу для того, щоб оминути припарковану машину і уникнути ДТП. Також зазначила, що оминув машину і не відчувши жодних зіткнень проїхала далі за своїм маршрутом і припаркувалась у спеціально відведеному місці. Через деякий час до неї підійшла власниця авто «Mazda» з державним номером НОМЕР_2 , і вони викликали поліцію (а.с. 5).

Зі схеми ДТП, складеної 04 січня 2024 року командиром роти 6 батальону 2 полку УПП в Одеській області, вбачається розташування автомобілів, їх напрямок руху, місце удару, а також наведено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП.

Наведений перелік пошкоджень, їх локалізація узгоджується як зі схемою ДТП, так і з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, які підписали схему без зауважень (а.с. 3).

Схема ДТП не містить відомостей, які б вказували на порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, на які посилається ОСОБА_1 , при цьому доказів відповідних не надає, що свідчить про голослівність її тверджень, яким судом за таких обставин не може бути надано відповідну правову оцінку.

Схема підписана ОСОБА_1 без зауважень.

В суді апеляційної інстанції за участю ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 проглянуто наявний в матеріалах справи відеозапис, щодо якого сторони не заперечують, що на оптичному диску зафіксовані події 04 січня 2024 року, і з якого вбачається, що автомобіль потерпілої припаркований з правої сторони проїзної частини, повз якого проїзжає автівка під керуванням ОСОБА_1 .

Також вказаний диск містить фото пошкоджень обох автівок та їх зафіксовану на фото висоту (виміряна із сантиметром) таких пошкоджень на автівках.

Апеляційний суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 , що пошкодження на її автівці мають застарілий характер і щодо неспівпадіння пошкоджень обох автомобілів по висоті, оскільки висоту пошкоджень автівки потерпілої виміряно, коли вона сиділа в автомобілі, а на автомобілі ОСОБА_1 коли він був порожній.

Крім того, потерпіла чітко пояснила, яким чином вона відшукала автомобіль, який завдав пошкоджень її автомобілю за допомогою очевидця, який відвів її і показав місце, де була припаркована саме автівка ОСОБА_1 , і це було майже за 200 м від місця зіткнення.

Отже, наведені доводи ОСОБА_1 як такі, що не підтверджено іншими доказами, не ґрунтується на вимогах Правил дорожнього руху, а тому є лише власним тлумаченням виниклої ситуації з її боку.

Невідібрання працівниками патрульної поліції пояснень від особи, яка була очевидцем події ДТП та номер мобільного телефону якої зазначила у своїх поясненнях на місці ДТП потерпіла ОСОБА_2 , не покладає на потерпілу будь-яких обов`язків доведення обставин справи, оскільки нею у виниклій ситуації повідомлено особам, відповідальним за складення протоколу, всі наявні в її розпорядження відомості та джерело таких.

Відповідно до п. 2.3б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1. Правил дорожнього руху визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 13.1. ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту п. 13.1. ПДР залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинна була дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, однак не дотрималась безпечного бокового інтервалу та вчинила зіткнення з автомобілем, який було припарковано.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги щодо порушення ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху при викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах обґрунтованими, а висновки суду щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення - помилковими та такими, що призвели до безпідставного застосування положень пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення з наведених підстав відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 38 КУпАП, яка встановлює строки накладення адміністративного стягнення, передбачено, що, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні- не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-шостій цієї статті.

Враховуючи, що правопорушення за статтею 124 КУпАП не є триваючим та таким, що зазначено у частинах третій-шостій статті 38 КУпАП, стягнення за вчинення такого правопорушення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня його вчинення.

Оскільки дорожньо-транспортна пригоди за участю зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення транспортних засобів сталася 04 січня 2024 року, стягнення за порушення будь-ким із учасників дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна, могло бути накладено в установленому законом порядку не пізніше як через три місяці з дня його вчинення, тобто не пізніше 04 квітня 2024 року.

Відповідно до приписів пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що на день розгляду справи апеляційним судом строк, визначений статтею 38 КУпАП, для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за передбачене статтею 124 КУпАП адміністративне правопорушення закінчився, справа підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїх судових рішеннях зробив висновок, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (справа№ 686/4557/18 від 29.04.2020; справа №645/6088/18 від 26.10.2022).

Окремо слід зважити на наявність постанови Велика Палата Верховного Суду від 18.08.2021 (Судова справа № 3-3128/2010), якою при перегляді на підставі ч. 2 ст. 297-1 КпАП судових рішень судів нижчої інстанції, були скасовані постанови судів першої та апеляційної інстанції, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КпАП, щодо особи закрити за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду випливає, що особі інкримінувалось вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, 28 травня 2010 року. Очевидно, що на час скасування рішення судів сплили строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, що передбачені ст. 38 КУпАП. Утім Велика Палата Верховного Суду, не дивлячись на закінчення наведеного строку, переглянула фактичні обставини справи та закрило справу за відсутністю в діях особи складу цього адміністративного правопорушення.

За загальною практикою ЄСПЛ, беручи до уваги суворість покарання (адміністративне стягнення за ст. 173 КУпАП передбачає, зокрема, адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб), адміністративне провадження має розглядатися як «кримінальне» для цілей Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та протоколів до неї і тому супроводжуватися усіма гарантіями ст. 6 Конвенції.

Частинами 1, 2 ст. 6 Конвенції, серед іншого, гарантується право на те, що незалежний і безсторонній суд, встановлений законом, встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив встановленого законом строку.

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, з-поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Отже, з огляду на викладене, у даній справі щодо ОСОБА_1 перед прийняттям рішення про її закриття за закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, апеляційним судом надано оцінку фактичним обставинам справи та зроблено висновок про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 2 частини 8 статті 294 КУпАП, за наслідком розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова судді скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова