Номер провадження: 33/813/2448/24
Номер справи місцевого суду: 946/6909/24
Головуючий у першій інстанції Яковенко І.І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Козлова В.А.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павленко Альони Леонідівни на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 вересня 2024 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2024 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) (а.с. 9-9 зворот).

19.09.2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Павленко Альона Леонідівна засобами поштового зв`язку направила засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2024 року. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що апелянт, не оскаржуючи кваліфікації вчиненого правопорушення, не погоджується зі стягненням, яке було накладено судом. Так, представник апелянта вважає, що суд першої інстанції, обираючи вид адміністративного стягнення, не врахував, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення вперше, не залишила місце ДТП, в судовому засіданні частково визнала вину, так як вважала, що і в діях іншого водія були наявні ознаки правопорушення, що призвело до ДТП, а також як відповідальний водій застрахувала свою відповідальність перед третіми особами. Крім того, представник апелянта зауважує, що ОСОБА_1 є одинокою матір`ю п`ятьох дітей, троє з яких є неповнолітніми, дітей виховує самостійно, чоловіка не має, а родина проживає у маленькому населеному пункті, віддаленому від необхідної для родини цивільної інфраструктури, з огляду на що наявність у родині автомобіля є життєво важливим елементом. З огляду на викладене в апеляційній скарзі, представник апелянта просить постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 вересня 2024 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення, а саме позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців на інше покарання у виді штрафу, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень (а.с. 12-42). 30.09.2024 року матеріали справи разом із апеляційною скаргою надійшли до Одеського апеляційного суду (а.с. 43).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.10.2024 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 45-46).

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повідомлена щодо дати, часу та місця судового розгляду в судове засідання не з`явився. Будь-яких клопотань про відкладення/розгляду без участі на адресу суду не надходило.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи в сукупності підтверджується факт вчинення останньою грубого порушення порядку користування правом керування транспортним засобом, не дотримавшись безпечної дистанції, здійснивши зіткнення з іншим автомобілем, при цьому всупереч чітко регламентованому ПДР порядку дотримання безпечної дистанції та обов`язку водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, вважаючи свої дії правильними, що свідчить про низький рівень знань притягуваної ПДР, що у свою чергу значно підвищує ступінь суспільної небезпеки її особи під час керування транспортним засобом та вчиненого нею правопорушення, у результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, та транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, суд дійшов висновку про те, що застосування до ОСОБА_1 більш м`якого стягнення ніж позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, а саме такого стягнення як штраф, буде недостатнім. Тому, на думку суду, для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень, на неї слід накласти адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, але в межах мінімального строку, оскільки, як було вище наведене, вона внаслідок низького рівня знань ПДР вчинила грубе порушення порядку користування правом керування транспортним засобом, що у відповідності до ч. 2 ст. 30 КУпАП є підставою для застосування такого стягнення.

Апеляційний суд частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, а саме в частині обраного судом виду адміністративного стягнення, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 118392 встановлено, що ОСОБА_1 27.08.2024 року близько 08 год. 05 хв. на перехресті вул. Болградської кут вул. Хотинської в м. Ізмаїлі Одеської області, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 210934-20», державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотрималася безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Kia К7», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

За положеннями ст. 124 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В якості додатків до протоколу працівниками поліції було долучено схему місця дорожньо-транспортної пригоди, з якої в свою чергу чітко вбачається місце розташування транспортних засобів, напрям руху та безпосередньо місце зіткнення, в тому числі й відомості щодо наявності дорожніх знаків на даних ділянках дороги(а.с. 2). Обставини подій, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджуються також письмовими поясненнями водія транспортного засобу «Kia К7», державний номерний знак НОМЕР_2 , в тому числі й безпосередньо поясненнями особи, відносно якої складено протокол, згідно яких остання повідомила працівників поліції, що не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 (а.с. 3).

При цьому, слід зазначити, що особа, яка притягується до відповідальності в апеляційній скарзі в повній мірі визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та просить змінити обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення, посилаючись в свою чергу на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи під час розгляду, а саме щодо вчинення даного правопорушення вперше, не залишення місця дтп та визнання своєї вини у вчиненні даного правопорушення. Також апелянт зазначає щодо наявності п`ятьох дітей, троє з яких неповнолітні, виховує дітей самостійно та, оскільки проживає в маленькому віддаленому населеному пункті, постійно відвозить дітей на розвиваючі навчання в м. Ізмаїл, на обстеження до лікарів, а тому наявність автомобіля є життєво важливим для сім`ї.

Окрім того, особа, яка притягується до відповідальності в свою чергу стверджувала, що під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції безпосередньо в судовому засіданні визнавала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 12-14). Натомість, слід зазначити, що апеляційний суд в даному випадку позбавлений можливості перевірити наведені посилання апелянта щодо визнання своєї вини безпосередньо в суді першої інстанції, оскільки з наявних матеріалів справи вбачається, що будь-яка фіксація судового засідання в суді першої інстанції, в якому зазначена особа надавали дані пояснення по суті справи, не відбувалося та відповідно диск із зазначеною фіксацією в матеріалах справи відсутній. Разом з тим, слід зазначити, що згідно ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є повне фіксування судового процесу технічними засобами. Судове засідання без здійснення фіксації судового процесу та/або складання протоколу судового засідання, в свою чергу, суттєво ускладнює не тільки перевірку зібраних по справі доказів, але й не дозволяє здійснити критичну перевірку процесуальної позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положення ст. 34 КУпАП закріплює обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

На підтвердження наведених обставин, апелянтом в якості додатків до апеляційної скарги було долучено копії свідоцтва серії НОМЕР_3 про народження ОСОБА_3 (а.с. 18), свідоцтва серії НОМЕР_4 про народження ОСОБА_4 (а.с. 21), свідоцтва серії НОМЕР_5 про народження ОСОБА_5 (а.с. 24), копію рецепту від 21.10.2023 року та від 21.10.2021 року (а.с. 27, 28, 29), копії консультацій офтальмолога (а.с. 30-35).

Згідно положень ч. 4 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряючи законність і обґрунтованість винесеної постанови може дійти висновку про зміну заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи вищенаведені встановлені апеляційним судом обставини справи, які в свою чергу свідчать про наявність пом`якшуючих обставин, котрі впливають на визначення виду адміністративного стягнення, та підтвердженні наданими апелянтом поясненнями із прикріпленням відповідних копій документів, апеляційний суд приходить до висновку щодо зміни оскаржуваної постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2024 року в частині накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павленко Альони Леонідівни - задовольнити.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 вересня 2024 року - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк