Справа № 727/4755/24
Провадження № 3/727/1691/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КпАП України.

Так, 04.05.2024 року о 16 год. 58 хв. в м.Чернівці по вул.Каспрука, 5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2103» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1а Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КпАП України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся своєчасно належним чином про час та місце розгляду справи.

Крім того, на офіційному сайті Шевченківського районного суду м.Чернівці (https://court.gov/ua/sud2414) в розділі «Громадянам» вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду було зазначено дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.268 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані по своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Зважаючи на викладені обставини, ОСОБА_2 належно сповіщався про час і місце розгляду справи, був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не подав письмових заперечень проти протоколу, пояснень та доказів, до суду не з`явився, його поведінка свідчить про не бажання брати участь у розгляді справи. Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КпАП України, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КпАП України).

Розгляд справи у розумні строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (ст.23 КпАП України).

Дослідивши матеріали справи та переглянувши відео з бодікамер поліцейського, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 ч.5 КпАП України і його вина в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 2.1а Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ч.ч.9, 10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 5 ст.126 КпАП України, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

У ході судового розгляду судом було встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 04.05.2024 року серії ААД №631140, ОСОБА_1 04.05.2024 року о 16 год. 58 хв. в м.Чернівці по вул.Каспрука, 5 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2103» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року (а.с.1).

Зазначена обставина судом також була встановлена під час перегляду відеозаписів з бодікамер поліцейських. Зокрема, на відео видно, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що його було зупинено у зв`язку із тим, що їм надійшло повідомлення про те, що водій даного транспортного засобу керує автомобілем, будучи позбавленим права керування.

Під час спілкування з останнім працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами.

ОСОБА_1 підтвердив дану обставину та повідомив, що після того, як був позбавлений права керування він посвідчення водія повторно не отримував.

Також, відповідно до постанови серії БАВ №217483 від 13.04.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 13.04.2024 року о 21 год. 10 хв. в м.Тернопіль по вул.Злуки керував транспортним засобом «ВАЗ 21083» д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування та не працював лівий габаритний ліхтар (а.с.5).

Крім того, як вбачається відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області №31/24/1587-08-2024 від 22.05.2024 року, відповідно до облікових даних Єдиного державного реєстру МВС, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.07.2007 року видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії «В» у ВРЕР ДАІ з обслуговуванням м.Чернівці при УДАІ УМВС в Чернівецькій області, місце реєстрації на момент видачі АДРЕСА_2 . Дане посвідчення значиться в статусі «знищене».

Згідно ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Таким чином, судом на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього рух.

Оцінивши докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає, що вони зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий та сімейний стан.

Відповідно до ст.41 Конституції України, право приватної власності є непорушним.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення транспортний засіб марки «ВАЗ 21083» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 04.05.2024 року належить ОСОБА_3 .

За таких обставин, оплатне вилучення даного транспортного засобу, як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, не може бути застосовано до ОСОБА_1 , який вчинив відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Із врахуванням встановлених обставин та наявних даних про особу винного, суд накладає адміністративне стягнення на ОСОБА_1 як на водія у межах санкції ч.5 ст.126 КпАП України у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, розмір та строк яких відповідно у санкції визначено безальтернативно без оплатного вилучення транспортного засобу.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, 130, 245, 283-285 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.5 КпАП України і за його вчинення накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів із дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці.

Суддя Одовічен Я.В.