Справа № 138/41/24
Провадження № 33/801/250/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савкова І. М.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Грушко Жанною Вячеславівною, на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 січня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, -

встановив:

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. Вилучений у ОСОБА_1 паспорт громадянина Ізраїлю для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 16.04.2023 15.04.2028 Jerusalem, який знаходиться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, повернуто ОСОБА_1 .

В постанові суду зазначено, що 30 грудня 2023 року, о 20 год. 10 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський» на напрямку «виїзд з України» виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України з України в Республіку Молдова без відповідних документів, а саме: на паспортний контроль надав паспорт громадянина Ізраїлю для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 16.04.2023-15.04.2028 Jerusalem, чим порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, статей 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та пункти 1, 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 №57.

Не погоджуючись із такою постановою суду, представник ОСОБА_1 захисник Грушко Ж. В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 січня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що кожна особа при проходженні паспортного контролю самостійно надає органам Державної прикордонної служби України документ, який надає їй право на перетин державного кордону України, у зв`язку з чим саме цей документ і підлягає перевірці працівниками прикордонної служби з метою встановлення його дійсності та приналежності відповідній особі. Таким чином, працівники прикордонної служби позбавлені можливості здійснити перевірку будь-якого іншого документу, який не був безпосередньо наданий при проходженні паспортного контролю для посвідчення своєї особи.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено та матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження невідповідності документа, за яким перетинав кордон ОСОБА_1 , не наведено жодного доказу на підтвердження недійсності цього документу, чи доказів на підтвердження того, що даний документ містить ознаки фальшування, підробки чи містить недостовірні відомості про ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» та диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Крім того, сторона захисту вказує, що було порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Одночасно в апеляційній скарзі містилося клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке було задоволено: постановою Вінницького апеляційного суду від 07 березня 2024 року поновлено представнику ОСОБА_1 адвокату Грушко Ж. В. строк на апеляційне оскарження постанови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 січня 2024 року (а.с.79 80).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Грушко Ж. В. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про громадянство України», передбачено, що громадянин України, який набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Згідно з приписами статті 2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну); перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Пункт 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, передбачає, що перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 252447 від 30 грудня 2023 року о 20 год. 10 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення Могилів-Подільський по напрямку «виїзд з України виявлено громадянина України, який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Молдову без відповідних документів, а саме: на паспортний контроль надав паспорт громадянина Ізраїлю для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 16.04.2023 15.04.2028 Jerusalem, чим порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України» статті 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та пунктів 1, 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (а. с. 3).

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 252447 від 30.12.2023 (а. с. 3), рапортом та письмовими поясненнями працівників Державної прикордонної служби України про обставини вказаного правопорушення (а. с. 6 8); протоколом про вилучення документів (а. с. 5); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а. с. 4).

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники прикордонної служби позбавлені можливості здійснити перевірку будь-якого іншого документу, який не був безпосередньо наданий при проходженні паспортного контролю для посвідчення особи, є власним баченням правил перетинання кордону оскільки, як зазначено у вищезазначених нормативно-правових актах, ОСОБА_1 , як громадянин України, зобов`язаний був пред`явити на паспортному контролі документи, що дають право саме громадянину України на виїзд чи в`їзд в Україну (дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 252447 від 30 грудня 2024 року вбачається що ОСОБА_1 в`їхав у пункт пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський» для перетину державного кордону та на паспортному контролі надав паспорт громадянина Ізраїлю для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 16.04.2023 15.04.2028 Jerusalem (а.с. 3).

Відповідно до рапорту інспектора ПС 1 категорії віпс «Могилів-Подільський» (тип А) впс «Могилів-Подільський» (тип Б) ст. сержант ОСОБА_2 від 30 грудня 2023 року вбачається, що вона під час несення служби по охороні ДКУ з 08:00 год. до 08 год. 30 хв. 31 грудня 2023 року в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський» на напрямку «виїзд з України» о 20 год. 10 хв. виявила громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на паспортний контроль дійсно надав паспорт громадянина Ізраїлю для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 16.04.23-15.02.28 р. Jerusalem на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Молдови без відповідних документів, в подальшому було вилучено паспортний документ на предмет перетину державного кордону також перевірено по БД «Ризик» та встановлено, що дана особа являється громадянином України. В подальшому ним було здійснено відповідь «СЗПН» та вищевказаного громадянина було запрошено до підрозділу для складання адміністративно-процесуальних документів (а.с. 6).

Відповідно до пояснень інспектора ПС 1 категорії віпс «Могилів-Подільський» (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ст. сержант ОСОБА_4 та начальник 3 групи ІПК віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) л-т ОСОБА_5 від 30 грудня 2023 року пояснила, що були свідками при проведенні адміністративного провадження за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на паспортний контроль дійсно надав паспорт громадянина Ізраїлю для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 16.04.23-15.04.28 р. Jerusalem на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Республіку Молдова без відповідних документів (а. с. 7 8).

Рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону ОСОБА_4 відмовлено ОСОБА_6 в перетинанні державного кордону України, з причин, що громадянин України не має права на перетин державного кордону України під час введення на території України надзвичайного або воєнного стану згідно п. 2.1 2.18 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету міністрів України №57 від 27.01.1995 (а. с. 12).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, а також здійснення у визначеному законодавством України порядку фіксації біометричних даних громадян України, іноземців та осіб без громадянства під час здійснення прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду.

У частинах 1, 2 статті 2 Закону України «Про прикордонний контроль» зазначено, що прикордонний контроль державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів. Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми. Частиною третьою цієї статті визначено, що прикордонний контроль здійснюється щодо осіб, які перетинають державний кордон.

Згідно з пункту 3 частини 5 статті 2 Закону України «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль забезпечується шляхом створення і використання баз даних про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, яким не дозволяється в`їзд в Україну або яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені і втрачені паспортні документи, а також інших передбачених законом баз даних.

Відповідно до частини 5 статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль та пропуск через державний кордон осіб проводиться з урахуванням оцінки ризиків, що здійснюється за методиками, визначеними спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

У частинах першій, другій статті 7 згаданого Закону зазначено, що паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

У даному випадку в уповноважених службових осіб не було підстав для перевірки на дійсність паспорта громадянина Ізраїлю, адже спочатку працівниками Державної прикордонної служби України було встановлено, що особа, яка перетинає державний кордон, є громадянином України і, як наслідок, громадянину України було відмовлено в перетині державного кордону України.

Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство.

У пункті 1 частини 2 Закону України «Про громадянство України» зазначено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на принципі єдиного громадянства - громадянства держави Україна. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Із вказаного слідує, що згідно з законодавством України громадянство України та ще однієї, або декількох країн (подвійне громадянство) в Україні не допускається.

Підстави втрати та припинення громадянства України визначені у статтях 18 та 19 Закону України «Про громадянство України», а датою припинення громадянства України у передбачених цими статтями випадках є дата видання відповідного указу Президента України.

Встановивши правовий зв`язок фізичної особи з державою Україна, тобто належність особи, яка перетинає державний кордон у пункті пропуску за документом громадянина іноземної держави, до громадянства України, службові особи Державної прикордонної служби України зобов`язані керуватися правовою нормою пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про громадянство України». Якщо громадянин набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Відповідна правова норма міститься в частині 1 стаття 3 Європейської конвенції про громадянство - кожна держава визначає у своєму законодавстві, хто є її громадянами. Наявність за громадянином України подвійного громадянства не визнається.

Отже можна зробити висновок, що використовувати паспорт громадянина іншої країни для перетину державного кордону України на законних підставах мають фізичні особи лише після видання Указу Президента України про втрату такими особами громадянства України.

Оскільки початком здійснення прикордонного контролю є момент подання особою паспортного документу для перевірки, факт надання громадянином України паспортного документу іноземної держави кваліфікується як спроба незаконного перетину державного кордону України, так як даний документ не може вважатися відповідним, тобто дані дії є адміністративним правопорушенням, передбачене частиною 1 статті 204-1 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог статей 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень статті 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за частиною 1 статті 204-1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи суд відхиляє з огляду на таке.

В матеріалах справи міститься довідка секретаря судового засідання про повідомлення ОСОБА_1 в телефонному режимі про розгляду справи відносно нього (а. с. 17), оскільки відповідно до частини 2 статті 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 204-1 цього Кодексу, розглядаються протягом доби, суд першої інстанції розглянув справу в день її надходження до суду 04 січня 2024 року.

Водночас, сторона захисту не навела переконливих доводів, яким чином неявка ОСОБА_1 до суду першої інстанції вплинула на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, зокрема на повноту з`ясування судом фактичних обставин справи.

Між тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, процесуальні права ОСОБА_1 поновлені шляхом звернення до апеляційного суду і під час апеляційного розгляду судом безпосередньо перевірені докази, якими обґрунтовані обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та дана оцінка доводам апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, дана вірна оцінка доказів у їх сукупності, вина ОСОБА_1 доведена беззаперечно, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Отже, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, а постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 січня 2024 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Грушко Жанною Вячеславівною, залишити без задоволення.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета