Провадження № 33/4808/1002/24
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Андрусів Л. М.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю ОСОБА_1 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 , представника служби у справах дітей Ленчук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 07 жовтня 2024 року відносно неї,

в с т а н о в и в:

Постановою сулу першої інстанції ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 605,6 грн. судового збору.

Згідно постанови, 15 вересня 2024 року близько 20 год. по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру щодо сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: ображала його нецензурною лайкою та шарпала за одяг.

ОСОБА_1 оскаржила постанову в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі вказує на те, що постанова суду є незаконна та не обґрунтована, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події. Зазначає, що суд безпідставно вважав доведеними обставини викладені в постанові. Ніякого насильства щодо сина не вчиняла. В той день у неї дійсно виник конфлікт з сином на фоні заборони користування гаджетами. Син не вчив уроки та не виконував домашні завдання, натомість постійно грав в інтернет-ігри. Її зауваження син відверто ігнорував. Вона вирішила відібрати у дитини телефон з метою виховання, однак той вдарив її та з телефоном зачинився у ванній кімнаті звідки викликав поліцію. Працівники поліції, які приїхали на виклик не стали з`ясовувати всі обставини, а склали протокол. При цьому вони умови проживання дитини не перевіряли, огляд на наявність тілесних ушкоджень не провели, на стан сп`яніння її не перевірили, свідків не опитали. Під час розмови з поліцейськими, син зізнався, що ніякого насильства відносно нього не вчинялося.

В суді першої інстанції ці обставини також не були перевірені, дитина та поліцейські не були допитані.

Враховуючи наведене, просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_2 дав показання, якими не спростував обставини викладені в апеляційній скарзі. Зазначив, що любить грати в телефоні та на комп`ютері. В той день мати хотіла забрати телефон, на що він викликав поліцію. Ніяких тілесних ушкоджень, або фізичного болю мати не заподіяла.

Представник служби у справах дітей просила прийняти рішення, яке максимально буде захищати інтереси дитини.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Проте суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи, не дав оцінки дослідженим доказам у справі, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, не допитав неповнолітнього потерпілого, не оцінив докази у їх сукупності, що призвело до хибних висновків по справі.

Так, відповідно до змісту ст.173-2 ч.1 КУпАП, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» від 15.11.2001 року №2789-ІІІ насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Фізичне насильство в сім`ї - це умисне насильство, яке не завдає фізичного болю і не спричиняє тілесних ушкоджень (наприклад, нанесення одним членом сім`ї іншому члену сім`ї побоїв).

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що протокол про адміністративне правопорушення не містить викладу всіх обставин, що утворюють склад адміністративного правопорушення.

Крім того, обставини викладені у протоколі не підтверджуються сукупністю досліджених доказів.

Так, суд не конкретизував, чому визнав дії ОСОБА_1 щодо її сина ОСОБА_2 такими, що могли заподіяти чи заподіяли шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Дійсно, з показань ОСОБА_1 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 , а також свідка ОСОБА_3 вбачається, що вони проживають однією сім`єю. Конфлікт між матір`ю та дитиною виник через зловживання ОСОБА_4 іграми на мобільному телефоні, що заважало йому виконувати домашнє завдання та готуватися до шкільних занять. Неодноразові вимоги матері припинити грати та зайнятися шкільним домашнім завданням, ОСОБА_2 відверто ігнорував. Факт використання в даному конфлікті нецензурних образливих висловлювань з боку ОСОБА_1 підтвердження не знайшов, як і застосування нею фізичного чи психологічного насильства.

Факт зловживання неповнолітнім ОСОБА_2 комп`ютерними іграми підтвердив також свідок ОСОБА_5 , який є вчителем музики ОСОБА_2 та проживає в сусідній квартирі.

Окрім наведеного неповнолітній ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив факт того, що конфлікт виник через те, що він хотів грати на смартфоні, а мати вимагала робити домашнє завдання в ліцей. Яке саме фізичне насильство до нього було застосоване, він пояснити не зміг. Зазначив, що хоче жити разом з матір`ю.

Таким чином, справа не містить доказів про дії ОСОБА_2 , або настання будь-яких наслідків, передбачених ст.173-2 КУпАП, які відмежовують звичайний виховний процес від домашнього насильства.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновків, що факт домашнього насильства не знайшов свого підтвердження, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 07 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт