Провадження № 33/4808/25/24
Категорія ст.163-1 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Ковтун Н.О.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівника та головного бухгалтера ТОВ Торговий Сервіс, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 536 гривень 80 копійок судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою керівником та головним бухгалтером ТОВ Торговий Сервіс, порушив встановлений законом порядок ведення податкового обліку, а саме: занизив суми задекларованого податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік; занизив суми задекларованого податку з плати за землю в частині орендної плати за 2019, 2020 роки; занизив суми задекларованого податку з плати за землю в частині земельного податку за 2020 рік, чим порушив п.п.266.7.5 п.266.7 ст. 266, п.286.2 ст. 286 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року та прийняти нове рішення, яким провадження у справі закрити.

Вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом при прийнятті оскаржуваної постанови порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування апеляційних доводів посилається на те, що в матеріалах справи відсутні в достатньому обсязі належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення. Зокрема, в силу норм Податкового кодексу України, акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки та факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не відображено суть адміністративного правопорушення, не зазначено об`єктивної сторони правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч.1 ст. 163-1 КУпАП, тобто не зазначено, які конкретні дії чи бездіяльність мали місце і потягли порушення чи нездійснення, передбачених законодавством, правил ведення податкового обліку. Крім того, в протоколі не правильно зазначено місце, час та обставини вчинення адміністративного правопорушення,, а також не зазначено чи належить адміністративне правопорушення до триваючих правопорушень, та, що на складені органом акти камеральних перевірок платником податків були подані заперечення.

Звертає увагу на те, що суду першої інстанції було відомо про незгоду платника податків з висновками, які викладені в актах перевірок та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, а відтак їх оскарження до ДПС України. При цьому в силу ст. 56 ПК України оскаржені платником податків податкові повідомлення-рішення вважаються неузгодженими, тобто такими. що не породжують виникнення податкового зобов`язання.

Разом з тим, вважає, що на момент розгляду в суді справи щодо нього за ч. 1 ст.163-1 КУпАП закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Ковтун Н.О. підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просила скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи захисника, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішенні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Враховуючи, що заперечується доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони заслуговують на увагу.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення №2351 від 11.08.2023 року вбачається, що посадова особа ОСОБА_1 , керівник та головний бухгалтер ТОВ Торговий Сервіс, порушив правила ведення податкового обліку в частині ст. 266 п. 266.7 п.п.266.7.5 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями) заниження суми задекларованого податку з плати за землю в частині орендної плати за 2019 рік, порушено правила ведення податкового обліку в частині ст. 286 п.286.2 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями) заниження суми задекларованого податку за землю в частині орендної плати за 2020 рік, порушено правила ведення податкового обліку в частині ст. частині ст. 286 п.286.2 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями) заниження суми задекларованого податку з плати за землю в частині земельного податку за 2020 рік, за що передбачено відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Ч. 1 ст.163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Апеляційний суд вважає, що формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не є конкретним і в ньому не вказані обставини, які мають істотне значення для розуміння суті пред`явленого обвинувачення.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дані, щодо часу та місця вчинення правопорушення, способу вчинення правопорушення, обставин, які свідчать про заниження правопорушником суми задекларованого податку з плати за землю в частині орендної плати та вказують на розмір податку, який повинен був зазначений за конкретні земельні ділянки по відповідним договорам оренди та дані про невідповідність цих сум у податкових документах, які були до податкових органів.

Зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення твердження про порушення вимог ведення податкового обліку без конкретизації обставин, які дозволяють встановити та перевірити наявність вказаних порушень, не відповідає вимогам закону щодо розуміння суті пред`явленого обвинувачення та забезпечення справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в ч. 1 ст. 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що сутність пред`явленого обвинувачення повинна відповідати диспозиції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчинення правопорушення. При цьому суд, відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Оскільки, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовані обставини вчиненого правопорушення, які дозволяють перевірити обґрунтованість обвинувачення та встановити наявність відповідного порушення ведення податкового обліку, яке було вчинено керівником ТОВ Торговий Сервіс ОСОБА_1 .

Неконкретність висунутого обвинувачення не дозволяє суду встановити обставини правопорушення, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення питання про доведеність вини правопорушника, оскільки суд розглядає справу тільки в межах висунутого обвинувачення.

Враховуючи, що протокол про адміністративне порушення є одним із основних доказів у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, останній має відповідати вимогам ст. 256 КУпАП та обставини відображені у ньому мають бути конкретними і зрозумілими.

При цьому, суд не може вийти за межі тих фактичних обставин, які були інкриміновані ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення та конкретизувати фактичні обставини, оскільки це порушує становище особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що неконкретність висунутого обвинувачення та сукупність досліджених судом доказів не дозволяє прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв