ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6244/24 Номер провадження 33/814/1173/24Головуючий у 1-й інстанції Обревко Л. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем судового засідання Філоненко О.В.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Маслія В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Маслія Віктора Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статтею 173-2 КУпАП

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за те, що він 01 червня 2024 року о 22:04 год за адресою АДРЕСА_1 , вживав нецензурну лайку в бік дружини ОСОБА_2 , чим ображав та міг завдати розладу психологічного здоров`я, вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2024 року захисник адвокат Маслій В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прохав скасувати оскаржуване судове рішення, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що між ОСОБА_1 та дружиною відбувся конфлікт, який супроводжувався нецензурною лайкою, а не сімейне насильство.

Також зазначає, що судом не встановлено, що конфлікт, який виник, завдав психологічної шкоди його дружині, оскільки, як в протоколі так і в постанові, вказано, шо нецензурна лайка могла завдати шкоди психологічному здоров`ю, відповідно в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник адвокат Маслій В.М. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду у справі в судове засідання не з`явися.

Потерпіла ОСОБА_2 , у поданій до апеляційного суду 09 грудня 2024 року заяві, просила справу слухати за її відсутності, при цьому з поданої заяви вбачається, що остання підтримує рішення суду першої інстанції.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

В апеляційній скарзі захисник адвокат Маслій В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2024 року.

У клопотанні скаржник просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, оскільки справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, а оскаржувану постанову він отримав 08 липня 2024 року і, в подальшому, постановою судді Полтавського апеляційного суду від 07 серпня 2024 року апеляційну скаргу було повернуто, з підстав невиконання вимог статті 271 КУпАП.

Згідно частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і його слід поновити.

Щодо оскарженої постанови

Згідно частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Судом першої інстанції вищевказане було враховано, а вимоги закону при винесенні постанови дотримано в повному обсязі.

Так, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, пояснення, рапорт та інші матеріали справи в їх сукупності, прийшовши до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

З даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції, а посилання апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги

Твердження скаржника, що між ОСОБА_1 та його дружиною відбувся конфлікт не заслуговують на увагу, оскільки в поясненнях самої потерпілої та заявника, які вони надали працівникам поліції, чітко вказані обставини вчиненого домашнього насильства, зокрема зазначено про погрози в бік потерпілої, що виключає конфлікт та притаманне домашньому насильству.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Отже, враховуючи обставини справи апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Проаналізувавши матеріали справи, зокрема пояснення учасників, апеляційний суд приходить до висновку, що надані пояснення узгоджуються між собою та свідчать про те, що поведінка ОСОБА_1 має ознаки психологічного насильства, та, очевидно, могла спричинити емоційну невпевненість та зашкодили психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Твердження апелянта, що формулювання в протоколі та постанову судді суду першої інстанції, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності могли завдати насильства психологічного характеру, а не завдали його, спростовуються нормами чинного законодавства, оскільки, як вже зазначалося вище, диспозиція статті 173-2 КУпАП не передбачає обов`язкової умови для притягнення до адміністративної відповідальності це настання шкоди, а і можливість її настання.

Доводи апеляційної скарги, які б спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни під час апеляційного розгляду не встановлено.

Висновки суду

У відповідності до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Отже, враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Керуючись статтею 294 КУпАП-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника адвоката Маслія Віктора Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської від 21 червня 2024 року задовольнити.

Поновити захиснику адвокату Маслію Віктору Миколайовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської від 21 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Маслія Віктора Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської від 21 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль