Справа № 346/4528/24
Провадження № 33/4808/1057/24
Категорія ст.121 ч.4 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківськог о апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Дикуна І.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Дикуна І.В. на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці, -

в с т а н о в и в:

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці. Стягнуто з ОСОБА_1 до державного бюджету судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 13.08.2024 року о 17 год 20 хв., на трасі А/д Н10, Стрий Чернівці Мамалига, км 143 т000 між населеними пунктами ОСОБА_2 Лісна Слобідка, керував вантажним транспортним засобом «УРАЛ 43202» д.н.з. НОМЕР_1 , на якому на середній осі колеса відсутній болт (гайка) кріплення, чим порушив п. 31.4.5.є ПБР України «Повторність протягом року на гр. ОСОБА_1 , 25.01.2024 року, винесена постанова за ч. 4 ст. 121, оскільки протягом року повторність по ст. 121 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Дикун І.В. просить скасувати постанову Коломийського міськрайонного суду від 30.10.2024 року та винести нову постанову, якою закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає зазначену постанову суду необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також його прав та охоронюваних законом інтересів.

Посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Вважає, що матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Стверджує, що ОСОБА_1 в повному обсязі було дотримано п. 31.5 ПДР України, оскільки у разі виникнення в дорозі несправності, зазначених у пункті 31.4 ПДР, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, що і зробив останній.

Вважає, що Акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу, згідно якого встановлено несправність у автомобілі не може бути належним та допустимим доказом по справі, тому що він протокол про адміністративне правопорушення складений 13.08.2024 р. о 17 год. 27 хв., а сам Акт 13.08 2024 р. о 17 год. 30 хв., після складання протоколу.

Звертає увагу, що в діях ОСОБА_1 відсутня повторність, оскільки відповідно до довідки, яка міститься в матеріалах справи ОСОБА_1 25.01.2024 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП за те, що керував т/з із технічною несправністю, а саме не працювали габаритні вогні. Вважає, що повторність має місце тоді, коли протягом року вчинене однорідне правопорушення. З протоколу про адміністративне правопорушення від 13.08.2024 року ОСОБА_1 притягується за порушення, яке не є однорідним тому, за яке був притягнутий 25.01.2024 року.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги.

Зі змісту доводів захисника адвоката Дикуна І.В. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища у зв`язку з чим участь особи, яка притягається до відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат Дикун І.В., підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

За положеннями статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів провадження свідчить, що суд першої інстанції дотримався в повному обсязі вищевикладених вимог закону, проаналізував докази у їх сукупності, дав їм належну оцінку і дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, за обставин, викладених у даній постанові суду.

Так, відповідно до п. 31.4.5.є Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска та ободів коліс.

Частиною 1 ст.121КУпАП встановлена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Диспозицією ч. 4 ст. 121КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.ч.1-3 цієї статті, що тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Так, враховуючи, що в своїх доводах адвокат Дикун І.В. посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Зокрема, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 712703 від 13.08.2024 року, в якому встановлені час (13.08.2024 року, 17 година 20 хвилин), місце (А/д Н10, Стрий Чернівці Мамалига, км 143 т000 між населеними пунктами ОСОБА_2 Лісна Слобідка) та обставини (керування транспортним засобом , у якому відсутній болт (гайка) кріплення), вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, встановлено, що ОСОБА_1 , 13.08.2024 року о 17 год 20 хв., на трасі А/д Н10, Стрий Чернівці Мамалига, км 143 т000 між населеними пунктами ОСОБА_2 Лісна Слобідка, керував вантажним транспортним засобом «УРАЛ 43202» д.н.з. НОМЕР_1 , на якому на середній осі колеса відсутній болт (гайка) кріплення, чим порушив п. 31.4.5.є ПБР України «Повторність протягом року на гр. ОСОБА_1 , 25.01.2024 року, винесена постанова за ч. 4 ст. 121, оскільки протягом року повторність по ст. 121 КУпАП (а.с. 1).

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 звинувачується в тому, що повторно протягом року вчинив порушення, яке передбачене ч.1 ст.124 КУпАП.

За змістом ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою старшим інспектором ВБДР УПП в Івано-Франківської області старшим лейтенантом поліції Довжинським В.С., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 .

При складенні протоколу ОСОБА_1 , було роз`яснено його права та обов`язки згідно з ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що він підтвердив своїм власноручним підписом.

До матеріалів справи долучено Акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу від 13.08.2024 року, відповідно до якого, на транспортному засобі, яким керував ОСОБА_1 , відсутній болт (гайка) кріплення колеса, чим порушено п. 31.4.5 ПДР (а.с. 2).

Апеляційний суд приймає до уваги доводи про те, що зі змісту вищевказаного Акту вбачається, що він складений вже після того, як було розпочато складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що вищевказана обставина не впливає на правильність встановлених судом фактичних обставин, оскільки наявність відповідної технічної несправності у вигляді відсутності болта (гайки) кріплення на середній осі колеса на транспортному засобі «УРАЛ 43202» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 не заперечується стороною захисту.

Крім того, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Апеляційний суд вважає, що дії працівників поліції щодо складання Акту перевірки технічного стану колісного транспортного засобу від 13.08.2024 року не порушували права та свободи ОСОБА_1 , а наявні у справі докази, отримані у встановленому законом порядку і не здобуті завдяки інформації, яку було отримано внаслідок істотного порушення прав та свобод.

Так, до матеріалів справи долучено фотокопії, відповідно до яких, на одному з коліс транспортного засобу «УРАЛ 43202» д.н.з. НОМЕР_1 , відсутній болт (гайка) кріплення колеса, чим порушено п. 31.4.5 ПДР (а.с. 3).

В матеріалах справи наявний скріншот, згідно якого відносно ОСОБА_1 25.01.2024 року було складено протокол серії ЕНА №1310820, яким встановлено, що останній порушив п. 31.4.7.ї ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 121 КУпАП (а.с.4).

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. (а.с. 6).

Відеозаписом зафіксовано, як працівник поліції оглядає транспортний засіб марки «Урал», д.н.з. НОМЕР_1 та повідомляє, що на середній осі відсутній болт (обірвана шпилька, відсутня гайка). Відеозаписом зафіксовано, що транспортний засіб повністю завантажений деревиною. Далі з відеозапису видно, що працівник поліції повідомляє водія ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ч.4 ст. 121 КУпАП. Далі ОСОБА_1 роз`яснили права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268, 287, 289 КУпАП. Після цього працівники складають протокол про адміністративне правопорушення та актом перевірки технічного стану колісного транспорту. Далі відеозаписом зафіксовано, як водія ознайомлюють зі складеним відносно нього протоколом та актом, повідомляють що розгляд справи відбудеться в Коломийському міськрайонному суді. ОСОБА_1 надав письмові пояснення та підписався за ознайомлення з протоколом. Також підписався за ознайомлення із актом.

Дані відеозапису повністю узгоджуються із наявними матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Крім того, зі змісту доводів сторони захисту вбачається, що водій ОСОБА_1 знав про наявність в нього відповідної технічної несправності та діяв у відповідності до вимог п. 31.5 ПДР України, відповідно до якого у разі виникнення в дорозі несправності, зазначених у пункті 31.4 ПДР, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи не відповідають дійсності, оскільки зі змісту матеріалів провадження вбачається, що водій ОСОБА_1 був зупинений в той час, коли керуючи автомобілем «УРАЛ 43202» д.н.з. НОМЕР_1 , який мав певну технічну несправність у вигляді відсутності на середній осі колеса болта (гайки) кріплення, виконував роботи щодо перевезення деревини.

Апеляційний суд звертає увагу нате, що зі змісту доводів сторони захисту вбачається, що наявність відповідної технічної несправності не є такою, що впливає на безпеку використання транспортного засобу, не може бути підставною для притягнення до адміністративної відповідальності та є малозначною.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо неправильності правової кваліфікації дій ОСОБА_1 та відсутності в його діях повторності, яка передбачена ч.4 ст.121 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ч. 4 ст.121 КУпАП, встановлено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, а саме: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Разом з тим, згідно довідки Інспектора відділу АП старшого лейтенанта поліції Ломович І., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.01.2024 року керував транспортним засобом з технічною несправністю, а саме не працювали габаритні ліхтарі, про що була винесена постанова ЕНА № 1310820 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гр. (а.с. 5).

Згідно матеріалів справи 25.01.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку із порушенням п. 31.4.7.ї ПДР, а саме через несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 121 КУпАП.

Тому, з урахуванням наявних у справі доказів суд першої інстанції дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів, поза розумним сумнівом, доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, оскільки він повторно вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортними засобами, які мають технічні несправності, пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Дикуна І.В. залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2024 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв