Справа № 148/1865/24
Провадження № 33/801/931/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.10.2024 по справі № 148/2865/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , пенсіонера, за статтею 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.10.2024 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Як зазначено в постанові суду, 1.08.2024 о 09:50 год в м. Тульчин по вул. М. Леонтович, 51 водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Honda Jazz», д.н.з. НОМЕР_2 , під час здійснення руху заднім ходом допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Primastar», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п. п. 10.9 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх. 10568/24 від 8.11.2024), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в постанові, фактичним обставинам справи, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що : судом першої інстанції не звернуто уваги на порушення законодавства працівниками поліції при оформленні матеріалів справи; не досліджено в повному обсязі всі докази по справі, не враховано покази ОСОБА_1 та свідка, який був допитаний за його клопотанням судом. Зіткнення транспортних засобів мало місце не на проїзній частині дороги, а на парковці для транспортних засобів, яка розташована фактично в пішохідній зоні, на якій діють обмеження швидкості руху, визначені пунктом 12.5 ПДР України. Водій ОСОБА_2 значно перевищувала таке обмеження, що підтверджується показами свідка ОСОБА_3 , який був допитаний в судовому засіданні. Винним у ДТП є інший водій ОСОБА_2

3.12.2024 до Вінницького апеляційного суду надійшла заява (вх № 4162) ОСОБА_2 про те, що він не може з`явитись до суду у зв`язку з тим, що проживає в іншому населеному пункті, просить проводити засідання за його відсутності. При вирішення справи покладається на розсуд суду.

У судовому засіданні 27.11.2024 року ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив відкласти розгляд справи, оскільки він бажає укласти угоду з адвокатом. У судове засідання 4.12.2024 року ОСОБА_1 не з`явився.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП апеляційний суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується наступними зібраними у справі доказами : протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 290604 від 1.08.2024 /а. с. 2/; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 1.08.2024 /а. с. 3/; рапортом начальника сектору Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 1.08.2024 /а. с. 4/; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 1.08.2024 /а. с. 5/, згідно яких він керував автомобілем «Nissan Primastar», д.н.з. НОМЕР_3 , по вул. М. Леонтовича, 51, їхавши по вулиці трапилась ДТП між його автомобілем та автомобілем ОСОБА_1 , а саме водій почав маневр заднім ходом та не впевнившись в безпеці руху здійснив наїзд на автомобіль, яким керував ОСОБА_4 , після чого він зупинився та викликав наряд поліції /а. с. 5/; письмовими поясненнями ОСОБА_1 /а. с. 6/, який пояснив що він почав виїжджати заднім ходом з парковочного місця, впевнившись в безпеці руху, під час виїзду заду, раптово з`явився інший транспортний засіб, «Nissan Primastar», д.н.з. НОМЕР_3 , та і він не встиг відреагувати зупинити свій транспортний засіб, тим самим транспортні засоби зіштовхнулись; а також поясненнями наданими ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб (пункт 10.9 ПДР України).

Судом першої інстанції вірно зазначено про те, що ОСОБА_1 перед початком руху заднім ходом, не виконав вимог п. 10.9 ПДР України, тобто не переконалася, що це буде безпечно, створив перешкоду іншому водію та внаслідок чого відбулося зіткнення.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що сукупність зібраних у справі доказів, свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 10.9 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за статтею 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не звернуто уваги на порушення законодавства працівниками поліції при оформленні матеріалів справи апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не зазначено, яку саме норму законодавства України порушено працівниками поліції при оформленні матеріалів. Зі справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення оформлений відповідно до статті 256 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що місцевим судом не досліджено в повному обсязі всі докази по справі, не враховано покази ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , який був допитаний за його клопотанням судом, апеляційний суд відхиляє, оскільки сукупність зібраних у справі доказів (протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, показання іншого водія ОСОБА_2 , локалізація отриманих транспортними засобами ушкоджень) свідчить про наявність саме в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Аргументи апеляційної скарги про те, що зіткнення транспортних засобів мало місце не на проїзній частині дороги, а на парковці для транспортних засобів, яка розташована фактично в пішохідній зоні, на якій діють обмеження швидкості руху, визначені пунктом 12.5 ПДР України, а водій ОСОБА_2 значно перевищувала таке обмеження, що підтверджується показами свідка ОСОБА_3 , який був допитаний в судовому засіданні, тому винним у ДТП є інший водій ОСОБА_2 , апеляційний суд оцінює критично, оскільки зазначене твердження спростовується схемою місця ДТП /а. с. 13/, фото таблицею,пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , який в суді першої інстанції пояснив, що 1.08.2024 близько 09:50 год він рухався з невеликою швидкістю за кермом свого автомобіля «Nissan Primastar» по площі в м. Тульчин по вул. М. Леонтовича, 51; в цей час водій автомобіля «Honda Jazz» здавав назад і він відчув удар в задню праву частину свого автомобіля; він одразу зупинився, а водій автомобіля «Honda Jazz» від`їхав; на місце події приїхав працівник страхової компанії та запропонував оформити ДТП по Європротоколу, однак водій автомобіля «Honda Jazz» відмовився від такої пропозиції; тоді він змушений був викликати працівників поліції.

Судом першої інстанції встановлено, що в автомобілі «Nissan Primastar», д.н.з. НОМЕР_3 зазнала пошкоджень права бокова частини посередині, а не ліва, як зазначено в схемі ДТП. Даний факт підтверджується фотографіями з фіксацією пошкоджень вказаних автомобілів /а. с. 13/, та не заперечувався учасниками ДТП.

Показання свідка ОСОБА_3 , допитаного в суді першої інстанції, який пояснив, що він 01.08.2024 близько 09:50 год проходив по площі в м. Тульчин по вул. М. Леонтович, 51, водій автомобіля «Honda Jazz» попросив його допомогти при виїзді заднім ходом, оскільки з правої сторони йому обзір закривав бус; він погодився і показував йому куди виїжджати; на пару хвилин він задумався, опустив голову і не побачив іншого автомобіля, який на великій швидкості в`їхав в автомобіль «Honda Jazz», апеляційний суд не вважає такими, що свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 допущено порушення п. 10.9 ПДР України.

Покази свідка самі по собі не є достатніми доказами на підтвердження тієї обставини, що інший учасник ДТП ОСОБА_2 керував автомобілем на великій швидкості, так як ОСОБА_2 зазначену обставину заперечує. Інших доказів (відеозапис із місця події, висновок спеціаліста в галузі авто технічних досліджень тощо) у справі про порушення саме водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, що перебували б в причинно зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою суду не надано.

Клопотання про призначення судово-автотехнічної експертизи ОСОБА_1 не заявлялось в суді першої та апеляційної інстанції. Суд, зберігаючи безсторонність позбавлений можливості самостійно збирати докази на користь будь-якої із сторін провадження.

Судом першої інстанції надано належну оцінку зібраним у справі доказам та зроблено обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, з цим висновком погоджується також суд апеляційної інстанції.

Невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності суд розцінює, як специфічний, обраний особою, спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне нею адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

При вирішенні справи суддею дотримано вимоги статей 245, 280 КУпАП, адміністративне стягнення накладене відповідно до правил, передбачених статтею 33 КУпАП, з урахування даних про особу правопорушника, ступеня її вини, інших обставин справи.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.10.2024 по справі № 148/2865/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за статтею 124 КУпАПзалишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота