Справа № 357/6060/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2024 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи, працюючої в АО «Білоцерківське об`єднання адвокатів», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 074022 від 18.04.2024 року: 18.04.2024 близько 03 год. 50 хв. в АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_1 поводив себе зухвало та агресивно, кричав на працівників поліції, не реагував на зауваження, чим вчинив злісну непокору, на вимогу пред`явити документи неодноразово ігнорував, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення заперечив та пояснив суду, що рухався додому на самокаті. ОСОБА_1 зазначив, що в той момент йшов дощ та їхавши нікого не бачив, однак несподівано для ОСОБА_1 , невідома йому особа збила його з самокату, після чого ОСОБА_1 впав на землю. Піднявшись з землі, ОСОБА_1 побачив працівників поліції, тому ОСОБА_1 обурився грубій поведінці поліцейських та тим, що його фактично збили з самокату, що могло призвести до заподіяння ОСОБА_1 травм, у зв`язку з чим між ОСОБА_1 та працівниками виникла суперечка. Також ОСОБА_1 вказав, що можливо і мало місце не тактовного спілкування, проте ОСОБА_1 зауважив, що в бік даних працівників поліції не висловлював образ та нецензурною лайкою відносно них не висловлювався.

Крім цього, ОСОБА_1 зазначив, що вимогу працівників поліції надати свої документи не ігнорував та пояснював поліцейським, що з собою не має жодних документів.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Погребняк В.О. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та адвокат Погребняк В.О. надав суду відповідне письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Серед іншого адвокат Погребняк В.О. зауважив, що долучені до матеріалів справи не містять моменту переслідування ОСОБА_1 та його зупинки, а починаються вже після того, як ОСОБА_1 було зупинено. При цьому відеоматеріали відображають факт конфліктної ситуації між ОСОБА_1 та працівниками поліції, котра виникла внаслідок грубої зупинки ОСОБА_1 із застосуванням фізичної сили, що не було обґрунтовано. Також адвокат Погребняк В.О. зауважив, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення фабула порушення не відповідає дійсності, оскільки відеозаписи відображають, що ОСОБА_1 не ігнорував вимогу поліцейських пред`явити свої документи, натомість ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівникам поліції про те, що немає при собі жодних документів, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не мав можливості виконати зазначену вимогу. При цьому адвокат Погребняк В.О. вказав, що інші обставини інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення не охоплюються диспозицією статті 185 КУпАП.

Також адвокат Погребняк В.О. звернув увагу суду, що на відеозаписах відображено, як поліцейські вказували, що ОСОБА_1 було зупинено із застосуванням фізичної сили, оскільки останній не зупинявся на вимогу працівників поліції, однак адвокат Погребняк В.О. зауважив, що з незрозумілих причин, матеріали справи не містять відеозаписів із зафіксованим фактом переслідування ОСОБА_1 та самої зупинки ОСОБА_1 , що в свою чергу підтверджує пояснення ОСОБА_1 , що останнього було необґрунтовано зупинено із застосуванням фізичної сили та фактично збито з самокату, що призвело до конфліктної ситуації, котра була викликана неправомірними діями самих поліцейських.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши письмове клопотання адвоката Погребняка В.О. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП, а також докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 074022 від 18.04.2024 року та його копію, копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 074021, копію протоколу АЗ № 110719 від 18.04.2024 про адміністративне затримання, рапорт від 18.04.2024, відеозаписи з нагрудної камери працівників поліції, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суддя зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 185 КУпАП, - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законним розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні останнім службових обов`язків. Тобто, у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, і найголовніше, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог співробітника поліції, або ж в непокорі.

Отже для притягнення особи до відповідальності за непокору працівникам поліції потрібна наявність одночасно таких умов:

поліцейський має бути при виконанні службових обов`язків (а не просто зайшов до магазину хліба купити у свій вихідний день). Про перебування його при виконанні робимо висновок із: форменого одягу, нагрудного знаку, пред`явленого службового посвідчення;

непокора має бути злісною (тобто правопорушник має не виконувати вимоги, які наполегливо та неодноразово озвучені працівником поліції);

вимога поліцейського має бути правомірною.

Недотримання хоча б одного із наведених критеріїв унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності за невиконання вимог поліцейського.

При цьому суддя звертає увагу, що злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до ст.185КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко вказано, які саме законні вимоги працівника Національної поліції особа не виконала. Не зазначення цього де-юре свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано те, що останній 18.04.2024 близько 03 год. 50 хв. в АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_1 поводив себе зухвало та агресивно, кричав на працівників поліції, не реагував на зауваження, чим вчинив злісну непокору, на вимогу пред`явити документи неодноразово ігнорував.

Водночас у даному протоколі про адміністративне правопорушення належним чином не конкретизовано суть правопорушення, оскільки не зазначено яким нормативним актом передбачено законність вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, натомість диспозиція статті 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону. Не вказано яке правопорушення (неправомірні дії) вчинив ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не реагував на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, та в чому конкретно полягала злісна непокора ОСОБА_1 такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

При цьому вказівка автора протоколу про неадекватну, зухвалу поведінку та крики на працівників поліції, а також не реагування на зауваження, при цьому суддя також акцентує увагу на відсутність конкретики, яких саме зауважень, у протоколі, є суб`єктивними твердженнями автора та самі по собі не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП.

Суддя зазначає, що наявні відеозаписи починаються з моменту конфліктної ситуації між ОСОБА_1 та працівниками поліції. З відеозаписів вбачається, як ОСОБА_1 зазначає поліцейським про необґрунтованість їхніх дій, оскільки зупинка останнього із застосуванням фізичної сили була невиправдана, оскільки останній міг зазнати значних травм, у зв`язку із чим ОСОБА_1 висловлює своє обурення даними діями працівників поліції та з`ясовує в останніх підстави таких дій поліцейських.

Працівники поліції попросили ОСОБА_1 надати документи, на що ОСОБА_1 повідомив, що не має при собі жодних документів. В подальшому працівники поліції вказали, що буде проведено поверхневу перевірку ОСОБА_1 , на що останній не заперечував, після чого працівники поліції вказали аби ОСОБА_1 дістав речі з кишень, на що ОСОБА_1 зазначив, що не бажає діставати особисті речі з кишень, а вказані дії та вимога працівників поліції не являється поверхневою перевіркою, після чого працівники поліції зазначили, що ОСОБА_1 не виконує законну вимогу поліцейських на проведення поверхневої перевірки, тому ОСОБА_1 було затримано із застосування спеціальних засобів.

Суддя констатує, що наявні відеозаписи не відображають наполегливих та неодноразових законних вимог працівників поліції, на які не реагував та не виконував ОСОБА_1 . При цьому відеозаписи чітко відображають той факт, що ОСОБА_1 повідомив про відсутність у нього будь-яких документів, що унеможливлювало надати документи останнім, а підставою для затримання ОСОБА_1 та подальшого складання даного протоколу про адміністративне правопорушення стала відмова ОСОБА_1 дістати особисті речі з кишень.

При цьому, суддя приймає доводи сторони захисту стосовно відсутності законних підстав у працівників поліції на висловлену до ОСОБА_1 вимогу дістати особисті речі з кишень з метою проведення поверхневої перевірки.

З даного приводу слід вказати, що положення ч.1 статті 34 Закону України «Про Національну поліцію» регламентують, що поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.

Водночас з Постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.11.2020, у справі № 711/6059/19, слідує, що вилучення предметів з кишень не є поверховим оглядом, а є особистим обшуком, який слід проводити у відповідності до вимог КПК та лише після початку досудового розслідування.

Слід також зазначити, що згідно із ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Вирішуючи справу, суд враховує, що лише вимога суб`єкта владних повноважень, що ґрунтується на законі, має наслідком її виконання, висування ж вимоги, що не продиктована об`єктивними передумовами і наповнена лише формальним змістом, не є підставою для її виконання за рахунок шкоди для особистих інтересів особи.

Означені вимоги суб`єкта владних повноважень не повинні межувати із свавіллям та з незаконним посяганням на права та обов`язки людини.

Враховуючи зазначене, суддя зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Суддя зауважує, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Суддя також наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185, ст. 221, 247, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ст.185 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО.О. Гребінь