Справа № 303/4607/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/923/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Біловар Б. Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 048498 від 16.05.2023 та постанови судді від 29.11.2023 вбачається, що 16.05.2023 о 19 год 57 хв, в м. Мукачеві по вул. Підгорянській, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, і від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На постанову суду від 29.11.2023 захисник-адвокат Біловар Б. Ю. подав апеляційну скаргу, в якій уважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимога законодавства, матеріалам та обставинам справи. Зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , була безпідставною, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, на підставі яких саме доказів поліцейський дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із занадто затемненим переднім вітровим склом. При цьому, з відеозапису не вбачається будь-яких порушень ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху, які б слугували підставою для зупинки транспортного засобу. Крім того, складений щодо ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам законодавства, оскільки в такому не відображено ознак наркотичного сп`яніння, які були нібито виявлені у ОСОБА_1 та давали підстави працівнику поліції пропонувати ОСОБА_1 проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а

-2-

навпаки виявив бажання пройти такий огляд, однак фізично не зміг у той момент здати аналіз (сечу) на виявлення стану наркотичного сп`яніння. Працівники поліції порушили процедуру перевірки особи на стан сп`яніння, оскільки, вчиняючи моральний тиск на ОСОБА_1 , змусили останнього одразу проїхати в лікарню на огляд, не запропонувавши пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків. Захисник посилається на те, що 17.05.2023 ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП «Мукачівська ЦРЛ» і відповідно до протоколу № 2199/176/2023 від 17.05.2023 результати дослідження є негативні, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не перебував у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці, у стані наркотичного сп`яніння. Відеозапис з місця події не є безперервним, а навпаки постійно переривається, у зв`язку з чим він не може уважатися належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 . Наведені вище обставини, свідчать про порушення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та про відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку повідомлення та електронного листа (а. с. 75, 76), ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Біловар Б. Ю. на розгляд справи не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Біловара Б. Ю., що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268, 271КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-3-

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 16.05.2023 о 19 год 57 хв, в м. Мукачеві по вул. Підгорянській, 4, керував транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, підвищена жвавість), і від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився під час проведення безперервної відеофіксації на нагрудну бодікамеру поліцейського 471612 о 20 год 49 хв за адресою м. Мукачево, вул. Пирогова, 8, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість останнього у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого та наведених у постанові доказів.

-4-

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 048498 від 16.05.2023, яким зафіксовано обставини вчиненого адміністративного правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту, так і щодо форми; розпискою ОСОБА_1 ; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7003450 від 16.05.2023 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП до адміністративної відповідальності, та відеозаписом події, яким засвідчено факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності.

У протоколі про адміністративне правопорушення БД № 048498 від 16.05.2023 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав без будь-яких зауважень та застережень, від надання пояснень з приводу обставин події відмовився.

Матеріали справи не містять доказів про порушення заступником командира роти № 3 батальйону УПП в Закарпатській області ОСОБА_3 законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ним дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення БД № 048498 від 16.05.2023 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції, не знаходять свого підтвердження.

Посилання адвоката на те, що у протоколі не відображено ознак наркотичного сп`яніння, які були нібито виявлені у ОСОБА_1 та давали підстави працівнику поліції пропонувати ОСОБА_1 проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння - є надуманими та суперечать змісту протоколу, зокрема викладеним у ньому обставинам правопорушення, з яких убачається, що у ОСОБА_1 було виявлено явні ознаки наркотичного сп`яніння звужені зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, підвищена жвавість.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги те, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак наркотичного сп`яніння, окрім інших, віднесено: звужені зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, підвищена жвавість, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене в інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

-5-

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а неможливість ОСОБА_1 з фізіологічних причин здати сечу не може бути розцінена як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння та можливість взяти інший біологічний матеріал для огляду, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Як слідує з відеозапису, у зв`язку з виявленням працівником поліції у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, останній у встановленому законом порядку був доставлений до медичного закладу, де йому було запропоновано для проведення лабораторного дослідження з метою виявлення речовин, що спричинили стан наркотичного сп`яніння, здати зразок біологічного середовища - сечу. ОСОБА_1 , посилаючись на відсутність у нього позивів до сечовипускання, протягом тривалого часу сечу не здав.

Статтею 130 КУпАП встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у даному випадку полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, попри наявність у водія обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, особа також може відмовитися від його виконання. Така відмова може відбутися і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі. Оскільки ОСОБА_1 є водієм, а тому презумується його знання Правил дорожнього руху України, своїх обов`язків як водія, а також наслідків не виконання таких обов`язків.

З огляду на наведене, доводи захисника ОСОБА_4 про те, що поліцейський не врахував пояснення ОСОБА_1 щодо неспроможності здати сечу для проведення огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, через що його дії було помилково трактовано як відмову від проходження огляду, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції і такі відхиляються.

Об`єктивних медичних даних стосовно того, що ОСОБА_1 має захворювання, які перешкоджали йому надати сечу на дослідження та пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, останнім не надано.

Саме тому, поведінка ОСОБА_1 , а також його твердження про те, що він не може надати для дослідження сечу, оскільки не має фізіологічної потреби у такому, вірно розцінено як відмова від проходження огляду, який мав за мету лише бажання уникнути проходження відповідного огляду та, як наслідок, ухилитися від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , була безпідставною, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, на підставі яких саме доказів поліцейський дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із занадто затемненим переднім вітровим склом, апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що в матеріалах справи відсутні і стороною захисту не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що зупинка поліцейськими транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , була безпідставною.

-6-

Як убачається з матеріалів справи, зокрема постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та відеозапису, транспортний засіб було зупинено у зв`язку з тим, що на передньому вітровому склі було встановлено покриття, що погіршує його прозорість, що є порушенням вимог п. 31.4.7 «в» Правил дорожнього руху України. За вказане порушення, а також за відсутність у водія ОСОБА_1 поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто порушення п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що вказана постанова є скасованою чи на неї стороною захисту подано адміністративний позов про її скасування.

Тому, апеляційний суд вважає, що зупинка поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не була безпідставною, і у зв`язку з тим, що стороною захисту не доведено протилежного, доводи апеляційної скарги в цій частині визнаються необґрунтованими і такі відхиляються.

Доводи захисника про те, що відеозапис з місця події не є безперервним, у зв`язку з чим, такий не може вважатися належним та допустимим доказом, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що на такому зафіксовано як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і факт вчинення ним дій, які свідчать про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто всі обставини, які підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції порушили процедуру перевірки особи на стан сп`яніння, оскільки, вчиняючи моральний тиск на ОСОБА_1 , змусили останнього одразу проїхати в лікарню на огляд, - апеляційний суд також не бере до уваги, оскільки з матеріалів справи, у тому числі відеозапису, не вбачається, що працівники поліції здійснювали моральний тиск на ОСОБА_1 та змушували їхати в лікарню для проведення огляду на стан сп`яніння, навпаки з відеозапису вбачається, що після того, як поліцейський запідозрив у ОСОБА_1 наявність ознак наркотичного сп`яніння та запропонував ОСОБА_1 проїхати в лікарню для проходження відповідного медичного огляду, останній погодився на таку пропозицію і добровільно, без будь-якого примусу, проїхав з поліцейськими до лікарні.

Твердження захисника про те, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків не ґрунтується на вимогах законодавства, оскільки пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що у разі наявності підстав уважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що 17.05.2023 ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП «Мукачівська ЦРЛ» і відповідно до протоколу № 2199/176/2023 від 17.05.2023 результати дослідження є негативні, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не перебував у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці, у стані наркотичного сп`яніння.

-7-

Відхиляючи ці доводи, апеляційний суд бере до уваги вимоги п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно саме поліцейський уповноважений забезпечити доставку водія до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння, що в свою чергу свідчить про те, що факт самостійного звернення ОСОБА_1 на наступний день до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння та результати такого огляду, жодним чином не спростовують факту його відмови від проходження такого огляду на законну вимогу поліцейського протягом двох годин з моменту виявлення ознак сп`яніння, а відтак і факту порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_4 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10. 2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

-8-

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з врахуванням особи ОСОБА_1 не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і жодних клопотань з цього приводу не заявлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Біловара Б. Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2023 щодо ОСОБА_5 , - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя