07 червня 2024 року Єдиний унікальний № 501/585/24 Провадження № 3/501/835/24

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 червня 2024 року м. Чорноморськ

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Тордія Е.Н.,

розглянувши адміністративний матеріал № 501/585/24 (3/501/835/24), який надійшов з ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, роз`яснені права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 63 Конституції України, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 20 січня 2024 року о 23:30 годині, гр-н ОСОБА_1 , керував електросамокатом за адресою: АДРЕСА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, червоні очі), та перебував у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до показника алкотестера «Драгер» № 6820 № 0253 0,58 %о, тест №217, чим порушив вимоги 2.9 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позиція учасника судового процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що 20 січня 2024 року, приблизно о 23:30 годин біля вул. 1Травня, 23, в м. Чорноморську він рухався до себе додому та катив коло себе прокатний самокат, оскільки хотів вранці на ньому поїхати за потребою, так як визвати таксі буде дорого, а автобуси ще у ранній час не ходять. Він катив самокат по тротуару та нікому не заважав. Коли він стояв та відпочивав до нього під`їхала машина поліції, та поліцейські відразу повідомили, що він керував електросамокатом з ознаками акогольног осп`няння, на що він повідомив, що не керував, після чого на вимогу працівників поліції продув алкотестер, який показав наявність певної кількості промілей в крові. Він не дуже юридично був підкований в силу свого віку та не знав, як потрібно було себе поводити в даній ситуації. Працівники поліції склали на нього протокол за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає себе невинуватим та просить закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, додавши щодо до справи також надані письмові заперечення.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши надані докази приймає наступне рішення.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Згідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в даному випадку необхідно встановити, що особа: керувала транспортним засобом та перебувала вона при цьому в стані алкогольного сп`яніння.

Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись, також у разі перебування особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння

Серед превентивних заходів ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» визначено, зокрема такий захід як зупинення транспортного засобу.

Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Так, зокрема, ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» наведений вичерпний перелік випадків, коли поліцейський має право зупинити транспортний засіб, а ч. 3 ст. 35 цього ж Закону закріплює обов`язок поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, визначених цією статтею.

З рапорту поліцейського СРПП ВП №1 ОРУП №2 Передьора О. вбачається ,що 20 січня 2024 року о 23.30 години по вул. 1 Травня 23 ним бул зупинений електросамокат який рухався невпевнено та міняв траєкторію руху. При цьому не зазначено яке правило дорожнього руху було порушено та потребувало перевірки.

До протоколу доданий відеозапис події , який оцінується судом критично виходячи з наступного.

Даний відеозапис спростовує долучений до матеріалів справи рапорт працівника поліції, в якому зазначалося, що ними був зупинений електросамокат, водій якого рухався невпевнено та міняв траєкторію руху, оскільки дана обставина не зафіксована на відеозаписах, а початок відеозапису починається, як ОСОБА_1 перебуває біля самокату на тротуарі.

Фактично, даний відеозапис лише підтверджує обставину спілкування поліцейськими та ОСОБА_1 який перебуває біля самоката, та проходження ним огляду на стан сп`яніння

Матеріали справи не містять жодного доказу, на якому було зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом електросамокатом.

Протокол про адміністративне правопорушення не зазначено який саме самокат використовував правопрушеник.

Легкий персональний колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами потужністю в діапазоні до 1000 Вт, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 км на годину.

Або низькошвидкісний оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами, із двома, трьома або чотирма колесами, максимальна конструктивна швидкість у діапазоні не менше або дорівнює 50 км на годину та понад за 10 км на годину. Споряджена маса не більше ніж 600 кг.

З наданих відеозаписів оскільки вони є переривистими не можливо встановити що ОСОБА_1 використовує даний агрегат в розумінні транспортного засобу, як зазначається в п 1.10 ПДР з використанням електродвигуна, механічного двигуна, або іншого обладнання, а пересуває його за допомогою відштовхування ногами.

Відеозапис не містить факту фіксування керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а отже можливість визнання останнього водієм, який може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Отже, судом встановлено недотримання працівником поліції вимог ст. 254, 255, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, вимог ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідних Порядку та Інструкції які регламентують процедуру проведення огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином належних та допустимих доказів того, що особа керувала транспортним засобом та була зупинена працівниками поліції за порушення правил ПДР суду не надано, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння жодним чином не впливає на зазначені вище факти.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Суд, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд наголошує, що за усталеною практикою ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Така позиція суду повністю узгоджується з позицією Верховного суду, викладеної в постанові у справі № 686 /11314/17 від 15 березня 2019 року.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння», не доведено «поза розумним сумнівом».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого (п. 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barberа, Messeguе and Jabardo v. Spain) від 06 грудня 1988 року, п. 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Висновки суду.

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, дійшов висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Іллічівський міський суд Одеської області.

Суддя