21.03.2024 227/807/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з ВП №1 Покровського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку сел.Майкор, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов протокол серії ВАД № 367870 від 02.03.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП та додані до нього матеріали.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 інкримінують те, що вона «..02.03.2024 року о 09:30 годині за адресою м.Білицьке, вул. Праці, 42/27, порушила правила торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку, а саме здійснювала торгівлю з рук сигаретами «Marlboro» за ціною 50 грн, чим порушила вимоги п.11 ч.1 ст.15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирти етилового, коньячного, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»…».

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.156 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 інкримінують правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.156 КУпАП передбачає відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також суспільні відносини у сфері захисту прав споживачів та охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.156 КУпАП, полягає у здійсненні роздрібної або оптової торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Відповідно до ст.1 Закону України ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» визначено такі поняття:

оптова торгівля - діяльність по придбанню і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва);

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

З аналізу змісту положень ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» вбачається, що торгівлею (оптовою або роздрібною) тютюновими виробами можуть займатися лише суб`єкти господарювання за наявності у них відповідної ліцензії на таку торгівлю.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ст.128 ГК України, громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність: безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється; із залученням або без залучення найманої праці; самостійно або спільно з іншими особами.

З наведеного вбачається, що торгівлею тютюновими виробами може займатися фізична особа, яка зареєстрована як підприємець при наявності у неї відповідної ліцензії.

З огляду на викладене вбачається, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП може бути лише суб`єкт господарювання, оскільки торгівля тютюновими виробами фізичними особами (які не є ФОП) взагалі заборонена нормами ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» і в разі такої торгівлі дії фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання не можуть бути кваліфіковані за ч.1 ст.156 КУпАП, оскільки дії такої фізичної особи підпадаються під склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП.

На підтвердження обставин, зазначених в протоколі, до нього додані такі документи:

пояснення ОСОБА_1 від 02.03.2024 року;

протокол огляду та вилучення від 02.03.2024 року;

пояснення ОСОБА_2 від 02.03.2024 року;

копія паспорту ОСОБА_1 ;

фотознімок на аркуші А4 без будь-яких письмових пояснень щодо зображеного на фотознімку та з якого не можливо встановити де, коли, за якою адресою та при яких обставинах він був зроблений. Крім того з вказаного фотознімку не можливо встановити хто саме та на який пристрій робив це фото;

квитанція про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення №1408.

З досліджених судом, вишевказаних документів, встановлено, що торгівлю табачними виробами без марок акцизного податку ОСОБА_1 здійснювала за місцем свого проживання.

Ні з протоколу, а ні з доданих до нього матеріалів не вбачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання. В графі протоколу «місце роботи (навчання), посада» зазначено, що ОСОБА_1 не працює. Тобто, в судовому засіданні не встановлено документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання.

Вказані обставини дають суду підставу вважати, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення за ч.1 ст.156 КУпАП.

Як вже була вказано вище правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона). Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.156 КУпАП, оскільки остання не є суб`єктом даного правопорушення.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що аналіз статті 256 КУпАП свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено, що «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст.6 Конвенції…»

Таким чином, особа, якій висунуте звинувачення, повинна бути детально поінформована про його причину, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення останнього, а також про його характер, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання Суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі«Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Як вбачається з протоколу, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.156 КУпАП. Але суть правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_1 описана неоднозначно, оскільки з суті протоколу вбачається, що останній інкримінують як торгівлю з рук тютюновими виробами без марок акцизного податку, так і торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного збору, що викликає двоєзначність.

Суд зазначає, що за для можливості притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за інкриміноване правопорушення суд повинен чітко розуміти в чому обвинувачують особу. Відсутність чіткого, конкретизованого обвинувачення унеможливлює притягнення особи до відповідальності, оскільки суд перевіряє факти, які підлягають оцінці лише в межах обвинувачення.

При цьому суд не вправі самостійно припускати факти, які підлягають доведенню оскільки в такому випадку вийде за межі обвинувачення та вдасться до припущень, що неприпустимо враховувати при доведеності вини особи з огляду на гарантування кожному обвинуваченому можливості засудження виключно при доведеності вини поза розумним сумнівом.

Також слід зазначити, що норма ст. 156 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види діяльності і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих протиправних діянь, які врегульовані законом, який відповідно до ст.256 КУпАП повинен бути зазначений в протоколі.

Тобто необхідним є встановлення та зазначення у протоколі, норми яких законів порушила особа, діючи всупереч встановленому порядку зайняття господарською діяльністю.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказано на порушення нею п.11 ч.1 ст.15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирти етилового, коньячного, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Але слід зазначити, що закону з такою назвою, станом на 02.03.2024 року не існує, оскільки назва вказаного закону була змінена законом № 3193-IX від 29.02.2023 року, який набрав чинності 23.11.2023 року і з цієї дати ЗУ від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР має назву «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Крім того частина 1 ст.15-3 ЗУ № 481/95-ВР, на день вчинення правопорушення інкримінованованого ОСОБА_1 (станом на 02.03.2024 року) має лише два пункти і не містить пункту 11. Таким чином з суті описаного в протоколі правопорушення не можливо достовірно встановити, що ж саме мав на увазі поліцейській, складаючи даний протокол, яку ж саме норма закону була порушена ОСОБА_1 .

Вказівка на конкретну норму закону, яку порушила особа, є важливою складовою, задля можливості встановлення складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно приписів ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищезазначеного, в судовому засіданні не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Враховуючи те, що суд вважає необхідним закрити провадження за відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , вилучене у останньої майно, відповідно до протоколу огляду та вилучення від 02.03.2024 року, а саме тютюнові вироби в кількості 55 пачок повинні бути повернуті його власнику.

Разом з тим, відповідно до ст. 11 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» продукція, на яку немає передбачених законодавством відповідних документів, що підтверджують її якість та безпеку, вважається неякісною та небезпечною і відповідно до ст. 5 зазначеного Закону підлягає обов`язковому вилученню з обігу.

З матеріалів справи вбачається, що вилучені 55 пачок цигарок, зазначені в протоколі огляду та вилучення від 02.03.2024 року, не мають марок акцизного податку, а тому, зважаючи на вищевказані вимоги законодавства, вони можуть відноситись до неякісної і небезпечної продукції, яка вилучена з обігу, а відтак, у разі встановлення відповідних фактів, така продукція може бути знищена.

За таких обставин, з урахуванням того, що ОСОБА_1 не було спростовано факт відсутності на вилучених тютюнових виробах марок акцизного податку, а також те, що на час розгляду справи неможливо беззаперечно встановити, що вилучені пачки цигарок відносяться до неякісної і безпечної продукції, вважаю, що вирішення питання про повернення майна можливо лише після звернення власника майна до суду адміністративної юрисдикції з позовом про повернення цього майна в порядку КАСУ, за наявності документів, що підтверджують законність їх придбання, якість і безпечність цієї продукції.

Керуючись ст. ст. 156, 221, 247 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП провадженням закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Роз`яснити власнику майна (предметів торгівлі), що вилучені 55 пачок цигарок «Marlboro», відповідно до протоколу огляду та вилучення від 02.03.2024 року, можуть бути повернуті йому за його зверненням до суду адміністративної юрисдикції з позовом про повернення цього майна в порядку КАСУ, за наявності документів, що підтверджують законність їх придбання, якість і безпечність цієї продукції.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Здоровиця