Справа № 143/970/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.12.2024 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Гуцол М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ст.124 КУпАП, -

встановив:

11.11.2024до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №650395 від 01.11.2024 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Зі змісту протоколу слідує, що 01.11.2024 о 12:50 год. на автодорозі м. Погребище-с. Черемошне Погребищенської ТГ водій ОСОБА_1 , всупереч вимогам п. 10.1 ПДР України, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Т4», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, потерпілих немає.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В судовове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Із його письмових пояснень слідує, що 01.11.2024 о 12:50 год. на автодорозі м. Погребище-с. Черемошне Погребищенської ТГ, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 здійснював обгін транспортного засобу «Volkswagen Т4», д.н.з. НОМЕР_3 , що рухався в попутному напрямку. Перед початком маневру він подав сигнал показчиком лівого повороту та почав обгін. У цей момент водій автомобіля «Volkswagen Т4», д.н.з. НОМЕР_4 увімкнув покажчик лівого повороту та через 20 м почав повертати лівооруч. ОСОБА_1 почав гальмувати, але автомобілі здійснили зіткнення та отримали механічні пошкодження.

Постановою суду від 04.12.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 про витребування доказів та витребувано з відділу №4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що здійснювався при складенні протоколу серії ААД №650395 від 01.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП. Станом на 10.12.2024 витребувані докази до суду не надійшли.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов наступних висновків.

Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надано: протокол про адміністративне правопорушення від ААД №650395 від 01.11.2024; схему місця ДТП від 01.11.2024; письмові пояснення ОСОБА_1 від 01.11.2024.

При цьому суд враховує, що адміністративна відповідальність за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вказана норма Кодексу носить бланкетний характер, оскільки відсилає до конкретних вимог Правил дорожнього руху, за порушення яких, настає адміністративна відповідальність.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути обов`язкового вказано пункт Правил дорожнього руху, який порушила особа, дії якої кваліфікуються за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №650395 від 01.11.2024, який складено відносно ОСОБА_1 містить посилання на порушення останнім п.10.1 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 , 01.11.2024 о 12:50 год. на автодорозі м. Погребище-с. Черемошне Погребищенської ТГ керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, адже саме за порушення наведених та передбачених п.10.1 Правил дорожнього руху вимог настає відповідальність за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 здійснював обгін транспортного засобу «Volkswagen Т4», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 .

Норми розділу 14 Правил дорожнього руху визначають правила обгону. Зокрема, згідно з п. 14.2. ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:

a) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону;

б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч;

в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;

г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Однак протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №650395 від 01.11.2024 ОСОБА_1 інкриміновано порушення інших пунктів Правил дорожнього руху, а відтак вказані обставини позбавляють суд можливості кваліфікувати дії ОСОБА_1 , як такі, що порушують вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд також враховує, що 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

За змістом ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Отже, судом встановлено, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вірно кваліфіковано дії водія щодо порушення Правил дорожнього руху, що є недоліками при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до постанови про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами та доповненями, внесеними постановою Пленуму ВС України від 19.12.2008 №18) від 23.12.2005 №14, визначено, що своєчасний і правильний розгляд справ про злочини, передбачені статтями 286 - 289, 415 Кримінального кодексу України, а також справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 та 6 ст. 121, ч. 3 та 4 ст. 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, ч. 3 ст. 123, ст. 124, ч. 4 ст. 127, ч. 2 ст. 127-1, ст. 130 КпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб.

При розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття "транспортні засоби", зокрема, примітки до ст. 286 КК, ч. 7 ст. 121 КпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306. (Абзац перший пункту 2 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 18 від 19.12.2008).

Відтак слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, Верховним судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14).

Таким чином, працівником поліції було невірно зазначено пункти Правил дорожнього руху, що порушені ОСОБА_1 , що в свою чергу не дає можливості суду вірно кваліфікувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, на звороті схеми місця ДТП, яка є невідємним додатком до протоколу, у графі порушення пункту ПДР не зазначено, які саме пункти правил ПДР порушено водієм ОСОБА_1 , що є порушенням пп. 8 п.4 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року.

Відповідно ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність направлення матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за 124 КУпАП на доопрацювання у зв`язку з виявленими недоліками.

Керуючись ст.ст. 124, 256, 278 КУпАП, -

постановив:

адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.124 КУпАП повернути до ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області повернути для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя