Провадження №: 3/752/615/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 січня 2024 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №023059, складеного 30.11.2023 головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті Копою В.І., ОСОБА_1 інкримінується провадження господарської діяльності без ліцензії на право надання послуг з перевезення пасажирів, що полягає у тому, що 30.11.2023 о 10 год. 40 хв. на пр. Ак. Глушкова, 3 у м. Києві (Автостанція «Південна»), здійснював перевезення пасажирів на автобусі «Mercedes-Вenz 312 D», н.з. НОМЕР_1 , на комерційній основі за маршрутом «Київ - Тетіїв», без отримання відповідних дозвільних документів на здійснення такого виду господарської діяльності, чим порушив вимоги ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Захисник Сабадин А.В. не заперечувала проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 . Заявила клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що ОСОБА_1 є найманою особою, яка виконувала роботу з перевезення пасажирів за цивільно-правовим договором від 28.11.2023, укладеним з ФОП ОСОБА_2 . Автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_2 має ліцензію та всі дозвільні документи на перевезення пасажирів сполученням «Київ-Тетіїв». Окремо зазначила, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 самостійно здійснював господарську та/або підприємницьку діяльність з перевезення пасажирів за вказаним маршрутом, не здійснює. Захисник вважає, що ОСОБА_1 не є належним суб`єктом відповідальності у даному випадку. За таких обставин захисник вважала, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

З даних протоколу про адміністративне правопорушення № 023059, складеного 30.11.2023 головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті Копою В.І., встановлено, що 30.11.2023 о 10 год. 40 хв. на пр. Ак. Глушкова, 3 у м. Києві (Автостанція «Південна»), ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів на автобусі «Mercedes-Вenz 312 D», н.з. НОМЕР_1 , на комерційній основі за маршрутом «Київ-Тетіїв», без отримання відповідних дозвільних документів на здійснення такого виду господарської діяльності, чим порушив вимоги ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до положень ч.1 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Частиною 2 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що документами для регулярних пасажирських перевезень для автомобільного перевізника є - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), передбачена частиною 1 статті 164 КУпАП.

Тобто диспозиція вказаної статті передбачає наявність спеціального суб`єкта - суб`єкта господарської діяльності або особи, яка самостійно впроваджує господарську діяльність.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Підприємницькою може вважатись лише діяльність з виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг і зайняття торгівлею з метою одержання прибутку. У разі відсутності такої мети немає правових підстав вважати діяльність господарюючого суб`єкта підприємницькою.

З копії цивільно-правового договору на виконання роботи від 28.11.2023 встановлено, що за даним договором водій ОСОБА_1 за завданням автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_2 здійснює перевезення пасажирів з м. Тетіїв до м. Києва та у зворотному напрямку на транспортному засобі «Mercedes-Вenz», н.з. НОМЕР_1 (п.п 1.1 договору).

З копії ліцензії серії АВ № 508918 вбачається, що Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті на підставі рішення № 4Л від 02.02.20210 ОСОБА_2 видана ліцензія на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт», дозволений вид робіт - внутрішні перевезення пасажирів автобусами, строк дії ліцензії з 03.02.2010 - необмежений.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем.

Під час судового розгляду захисник Сабадин А.В. категорично заперечувала факт здійснення ОСОБА_1 господарської та/або підприємницької діяльності з перевезення пасажирів, як приватна особа, у визначені в протоколі день та місці.

Доказів того, що ОСОБА_1 самостійно, як фізична особа, здійснював господарську та/або підприємницьку діяльність з перевезення пасажирів, без отримання дозволу, суду не надано. Дані відеозапису не містять у собі відомостей, які б доводили факт здійснення ОСОБА_1 перевезень пасажирів, зокрема пояснення пасажирів тощо. Він містить лише дані про складення матеріалів.

Інших доказів, як пояснень пасажирів, які користувалися послугами ОСОБА_1 , свідків події тощо до матеріалів справи не додано.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що здійснення підтримки обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення відповідними органами не здійснюється, а суд не здійснює збирання додаткових доказів, в тому числі повноваженнями вносити уточнювати суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується певній особі, суд приходить до висновку про відсутність як події, так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП у діях ОСОБА_1 , що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 9, ч.1 ст.164, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 251- 252, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко