Номер провадження: 33/813/72/24
Номер справи місцевого суду: 491/987/22
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О. Л.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 05 вересня 2023 року по адміністративній справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 05 вересня 2023 року ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн (а.с. 70-71).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що висновки суду щодо підтвердження вини ОСОБА_1 наявним в матеріалах справи відеозаписом не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому, апелянт стверджує, що матеріали справи також не містять відповідних доказів взагалі факту здійснення керування транспортним засобом (а.с. 73-77).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.10.2023 року апелянту було поновлено пропущений строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду (а.с. 80-81).

Розгляд справи неодноразово відкладався, у зв`язку із надходженням заяв особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про відкладення судового засідання, з підстав знаходження на військові службі (а.с. 83-84, 90-91, 95-96, 101-102, 106-107, 110-111).

В судове засідання 26.11.2024 року апелянт, повідомлений щодо дати, часу та місця розгляду справи не з`явився, причини неявки суду не повідомлено. Будь-яких клопотань щодо відкладення/розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами провадження у своїй сукупності поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керував ним у стані алкогольного сп`яніння, тобто в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та, враховуючи обставини справи та особу правопорушника, суд вважає за доцільне накласти на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 320718 вбачається, що ОСОБА_1 04.11.2022 року близько 18 год. 41 хв. в с. Татарбунари, Подільського району, Одеської області по вул. Незалежності, 10 керував транспортним засобом Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водій проводився безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, до матеріалів справи працівниками поліції було долучено диск із відеозаписами подій, що відбувалися в день складення протоколу. Відео 1 в свою чергу містить фіксацію руху спеціалізованого автомобіля поліцейських за вказаним в протоколі транспортним засобом та безпосередньо момент, коли поліцейський підійшов до зупиненого автомобіля, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 (00 хв. 57 сек.). Даний транспортний засіб в свою чергу знаходився на проїжджій частині та з ввімкненим двигуном. Надалі вбачається повідомлення особі щодо причин зупинки транспортного засобу, а саме - погано освітлений номерний знак та непрацюючий лівий показник стопу (02 хв. 08 сек.). Будь-яких заперечень в свою чергу щодо керування транспортним засобом, на які міститься посилання в апеляційній скарзі, особою відносно якої складено протокол під час подій, які відбувалися 04.11.2022 року не зазначалося. Тобто, ОСОБА_1 не заперечувався факт керування транспортним засобом в день складення адмін матеріалів та навпаки підтверджується даний факт, в тому числі й відносно вживання алкогольних напоїв, що вбачається з письмових пояснень останнього (а.с. 5) та відмітки в протоколі (в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності) дослівно «випив 100 гр коньяку та сів за кермо) (а.с. 2). Особа, яка притягується до відповідальності у вказаних письмових поясненнях в свою чергу зазначив, що 04.11.2022 року близько 18 год. 30 хв. рухався на транспортному засобі Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції. З огляду на вищенаведені обставини справи в своїй сукупності, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта в частині відсутності доказів керування транспортним засобом, як необґрунтовані та нічим не підтверджені.

Стосовно інших доводів апелянта щодо розгляду справи за його відсутності, слід зазначити, що розгляду справи відбувся 05.09.2023 року, шляхом винесення відповідної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, з наявних матеріалів справи в свою чергу вбачається, що особа, яка притягується до відповідальності була обізнана відносно перебування в провадження Красноокнянського районного суду Одеської області справи про адміністративне правопорушення відносно нього, що підтверджується неодноразовими направленнями на адресу суду даною особою та його представником клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с. 19, 22, 26, 30, 39, 43, 47, 51). Представник особи в свою чергу в період здійснення своїх повноважень як захисника згідно укладеного між сторони договору про надання правничої допомоги, будучи повідомлений щодо дати розгляду справи, жодного разу в судове засідання також не з`явився. Будь-яких письмових пояснень чи заперечень на складені працівниками поліції адмін матеріали ні представником особи, ні безпосередньо ОСОБА_1 на адресу суду також не направлялися.

Обґрунтовуючи підстави для відкладення розгляду справи на іншу дату, ОСОБА_1 в свою чергу зазначав щодо перебування на військовій службі. Натомість, слід зазначити, що будь-яких доказів на підтвердження саме наявності неможливості з`явитися до судового засідання (фізично/участь в режимі відеоконференції), подання письмових заперечень на адресу суду тощо, особою, яка притягується до відповідальності надано не було. Матеріали справи в свою чергу містили лише копії військового квитка із зазначенням відомостей щодо складення військової присяги в/ч НОМЕР_2 (а.с. 52). При цьому, будь-яких відомостей з військової частини, до якої в свою чергу також направлялися листи щодо знаходження в провадженні суду даної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на адресу суду не надходило. Окрім того, наявні матеріали справи в свою чергу містять повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме судової повістки про виклик на 05.09.2023 року (дата розгляду справи по суті ), направленої ОСОБА_1 на повідомлену ним та зазначену в протоколі адресу, із відміткою про отримання (а.с.69). Також в матеріалах наявні відомості про здійснення оголошення про виклик до суду із зазначенням дати судового засідання - 05.09.2024 року (а.с. 63).

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, зважаючи при цьому на положення ст. 268 КУпАП, згідно якої участь особи у судовому засідання, за наявності підтверджень щодо повідомлення такої про дату та час судового розгляду, в даній категорії справ не є обов`язковою, доводи апелянта в цій частині також відхиляються апеляційним судом.

Будь-яких інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом наведено не було.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

З огляду на вищенаведене, оскільки наведені доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, апеляційний суд у відповідності до положень ст. 294 КУпАП, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та оскаржуваної постанови Красноокнянського районного суду Одеської області від 05 вересня 2023 року - без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 05 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк