Справа № 939/9/24
№ апеляційного провадження: 33/824/2778/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Герасименко М.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника Кащука Максима Степановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою захисник Кащук М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Кащук М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що 04 березня 2024 року ним було подано апеляційну скаргу на оскаржувану постанову, яка згідно постанови Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року була повернута в зв`язку з тим, що до апеляційної скарги не додано витягу з договору про надання правової допомоги із зазначенням повноважень адвоката або обмежень його прав на вчинення окремих дій як захисника. Копію постанови Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року він отримав лише 22 березня 2024 року, а відтак, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року пропущено з поважних причин.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови захисник Кащук М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що працівники поліції не зупиняли автомобіль «Geely CK», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , а підійшли до нього після того як він припаркував автомобіль поруч з будинком, в якому проживає, та попросили пред`явити посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, повідомивши при цьому, що начебто водій різко повернув не ввімкнувши покажчик повороту. На що ОСОБА_1 повідомив, що при повороті праворуч він увімкнув покажчик повороту. В подальшому поліцейський вказав на те, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом не ввімкнув ближнє світло фар, зазначаючи при цьому про несприятливі погодні умови. Однак згідно з ПДР увімкнення ближнього світла фар передбачено лише поза межами населеного пункту, а з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що під час керування ОСОБА_1 транспортним засобом погодні умови були сприятливі та відсутні будь-які опади. Всупереч вимог ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію України» поліцейські безпідставно вимагали у ОСОБА_1 пред`явити документи, а тому всі подальші їх дії є незаконними. В подальшому поліцейський також безпідставно повідомив ОСОБА_1 про те, що він підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, формально вказавши ознаки такого сп`яніння, передбачені нормативно-правовими актами та запропонував проти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager». Вказує, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, що також підтверджується записом з портативних реєстраторів поліцейських, на якому з поведінки видно, що особа веде себе тверезо, є адекватною, мова не є млявою. Наголошує на тому, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, однак поліцейські не зупиняли транспортний засіб, а під`їхали до вже припаркованого автомобіля. Відтак, у працівників поліції були відсутні підстави для огляду транспортного засобу, оскільки автомобіль ними зупинений не був. Звертає увагу на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис, в порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, не є безперервним, а тому не може братися до уваги та бути належним і допустимим доказом. Звертає увагу на те, що згідно технічних характеристик газоаналізатора «Drager Alcotest 7510» під час його експлуатації для масової концентрації алкоголю в крові допустима абсолютна похибка в діапазоні від 0 до 0,8 проміле становить приблизно 0,06 проміле. Звертає увагу на те, що мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, яке видихається, що становить згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, яке видихається, 0,5 проміле. Відтак, у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю на рівні технічної похибки, що є в межах допустимих норм та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також, звертає увагу на те, що з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 задував у технічний прилад «Drager Alcotest 7510» декілька разів, поки показало результат 0,25 проміле, що викликає сумнів у справності вказаного приладу та в достовірності даного результату.

В судовому засіданні захисник Кащук М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав.

В судове засідання прокурор не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, вважаю, що ОСОБА_1 підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження, проте, апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 23 лютого 2024 року.

Копію постанови Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року ОСОБА_1 отримав 27 лютого 2024 року.

04 березня 2024 року захисник Кащук М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду, яка згідно постанови Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року була повернута скаржнику, оскільки захисником Кащуком М.С. не було надано суду документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 , а саме витягу з договору про надання правової допомоги із зазначенням повноважень адвоката або обмежень його прав на вчинення окремих дій як захисника.

Копію постанови Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року захисник Кащук М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , отримав 22 березня 2024 року.

29 березня 2024 року захисник Кащук М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , повторно подав апеляційну скаргу на постанову Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, вважаю, що вказані захисником Кащуком М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року є поважними.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.

Так, до суду першої інстанції був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 510109, в якому зазначено, що 23 грудня 2023 року о 11 год. 05 хв. в смт. Немішаєве, по вул. Затишній, 10, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Geely CK», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Alcotest 7510». Результат огляду позитивний 0,25 ‰, що підтверджується тестом № 748 від 23 грудня 2023 року, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

До протоколу було долучено чек приладу Drager Alkotest 7510 ARMF - 0395, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапорт працівника поліції, розписка ОСОБА_1 про відсторонення його від керування транспортним засобом, та CD диск із відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 2, 3, 4, 5, 6, 9).

ОСОБА_1 не спростовував факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та результати його огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 підтвердив, що погоджується з результатами огляду, про що поставив свій підпис (а.с. 3).

Також в протоколі про адміністративне правопорушення в графі пояснень ОСОБА_1 не навів жодних зауважень або заперечень щодо порядку проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, натомість вказав, що випив 0,5 сидру та не знав, що він алкогольний (а.с. 1).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_1 на те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а під`їхали до вже припаркованого автомобіля, а тому, на думку захисника, всі подальші дії працівників поліції були є незаконними. Вказані доводи не спростовують достовірність результатів оглядуОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, за яким було виявлено 0,25 ‰.

Апеляційний суд також відхиляє доводи захисника ОСОБА_1 про порушення порядку застосування відеореєстраторів, оскільки наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є безперервним у часі,на ньому зафіксовано всі обставини проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та результати такого огляду.

Судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що під час проходження огляду ОСОБА_1 погодився з результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Drager Alkotest та відмовився від проведення додатково огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Посилання захисника ОСОБА_1 на те, що згідно технічних характеристик газоаналізатора «Drager Alcotest 7510» під час його експлуатації для масової концентрації алкоголю в крові допустима абсолютна похибка в діапазоні від 0 до 0,8 проміле, що становить приблизно 0,06 проміле, а відтак, в організмі ОСОБА_1 було виявлено алкоголь на рівні технічної похибки, яка є допустимою під час застосування зазначеного технічного засобу, є необґрунтованими.

Як вбачається з Інструкції до приладу «Drager Alcotest 7510», технічними характеристиками вищевказаного приладу передбачено похибку під час експлуатації у робочих умовах навколишнього середовища від - 10 °С до + 40 °С, яка для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі становить: абсолютна похибка вимірювання пристрою становить ± 0,03 мг/л у діапазоні від 0,0 до 0,4 мг/л, відносна похибка становить ± 7,5 % у діапазоні від 0,4 % до 2,0 мг/л (а.с. 40).

З чеку приладу «Drager Alkotest 7510» ARMF - 0395 від 23 грудня 2023 року, вбачається, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 становить 0,25 ‰ (а.с. 2).

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що вказаний результат тесту 0,25 ‰, знаходиться в межах можливої похибки вимірювань 0,03 мг/л.

Щодо доводів сторони захисту про необхідність застосування міжнародних стандартів, які дозволяють рівень алкоголю у крові та в повітрі, що видихається, у межах 0,5 проміле, слід зазначити наступне.

У статті 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Проте, Конвенція не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,5 ‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в національному законодавстві України, яким встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові 0,2 ‰.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Кащука М.С., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року - залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Кащука Максима Степановича, подане в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Кащука Максима Степановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Крижанівська