Справа № 453/358/24 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 33/811/806/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю, особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Доарме В.С., потерпілого ОСОБА_2 , його представника адвоката Збаращука Д.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 року,

встановив:

постановою Сколівського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 грн. судового збору.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 , 01.03.2024 о 08 год. 00 хв. в в смт. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області по вул. Січових Стрільців, 45, керуючи транспортним засобом марки «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , на перехресті з вулицею Грушевського, Шевченка, при виконанні обгону, не впевнившись в безпечності скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попутно і повертав ліворуч на вул. Шевченка, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.14.6А ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На таку постанову особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати постанову Сколівського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 року щодо нього; призначити у справі судову авто технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, адреса: вул. Липинського, 54 м. Львів, на вирішення якої поставити питання, які були зазначені у клопотання про призначення експертизи, що міститься у матеріалах справи та врахувати наведені у клопотанні вихідні дані; провадження у справі закрити за відсутності у його діях порушень вимог ПДР, а відтак і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних доводів покликається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотного порушення вимог процесуального закону.

Стверджує, що адміністративне стягнення є надто суворим, всупереч вимог ч.2 ст.30 КУпАП щодо позбавлення спеціального права. Наголошує, що до події, яка мала місце 01 березня 2024 року він жодного разу до адміністративної відповідальності не притягався, відтак повторність відсутня, а порушення п.14,6 ПДР не належить до грубих порушень, а отже підстав для позбавлення права керування транспортим засобом у суду першої інстанції не було.

Наголошує, що на місці ДТП не було жодного попереджувального знаку, всупереч висновкам судді місцевого суду, наведеним у постанові.

А твердження «При накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що відповідає положенням ч.2 ст. 33 КУпАП» суперечать вимогам закону.

Стверджує, що винуватцем ДТП є водій автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який порушив вимоги п.10.1 ПДР, а саме перед зміною напрямку руху не переконався у безпечності маневру і що такий маневр не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху і це порушення є в прямому причинному зв`язку із настанням ДТП. Відмова у призначенні у справі судової авто технічної експертизи, на думку апелянта, є незаконною.

Звертає увагу, що вимоги п.14.6 ПДР він не порушував, оскільки перед місцем зіткнення жодних дорожніх знаків, які б інформували про наближення перехрестя, не було. А він є жителем іншої області і не знає де в якому населеному пункті є перехрестя.

ОСОБА_1 при апеляційному розгляді просив його суворо не карати, не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки раніше жодних порушень у нього не було, автомобіль йому необхідний так як він часто їздить в Запоріжжя і має хворі ноги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника адвоката Доарме В.С. на підтримку доводів апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Збаращука Д.В., які такі заперечили, вважають оскаржуване судове рішення законним та вмотивованим, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Клопотання адвоката Доарме В.С. про призначення судової авто технічної експертизи є безпідставним та необґрунтованим, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення такого і повністю погоджується із висновком місцевого суду про те, що у матеріалах справи відсутні докази для встановлення фактичних даних події дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 01 березня 2024 року.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддя дав належну оцінку, відповідає фактичним обставинам справи.

Поряд з цим, висновок суду першої інстанції про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, є необґрунтованим, що є підставою для зміни оскаржуваної постанови в частині накладеного адміністративного стягнення з огляду на наступне.

На думку апеляційного суду, призначене покарання судом першої інстанції у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців є неспівмірним вчиненому діянню.

Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги, та бере до уваги, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері безпеки дорожнього руху, вчинив порушення п.14.6.а Правил дорожнього руху, що не відноситься до грубих порушень Правил дорожнього руху передбачений у Постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні порушення на транспорті», не є жителем Львівської області, страждає на хворобу нижніх кінцівок, яка утруднює його здатність фізично пересуватися.

Відтак, наявний ряд обставин, що дають можливість змінити стягнення накладене судом першої інстанції.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому апеляційний суд приходить до висновку, що призначене покарання необхідно замінити на більш м`який вид стягнення у виді штрафу, оскільки це зможе повністю забезпечити мету адміністративного стягнення, сприяти виправленню особи та виконати превентивну функцію щодо вчинення нових адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Сколівського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності змінити у частині накладення адміністативного стягнення

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

У решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.