Справа № 348/2543/24
Провадження № 33/4808/1032/24
Категорія ст.173 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Камінського І.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_3 на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності закрито за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежено усним зауваженням,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 07.10.2024 року, ОСОБА_1 , перебуваючи близько 17 год. 15 хв. в громадському місці, а саме в магазині "Євромікс", що за адресою: м. Надвірна, вул. Чорновола, 4, Івано-Франківській області, висловлювалася нецензурними словами на адресу ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник потерпілої ОСОБА_2 адвокат Камінський І.П. подав апеляційну скаргу, оскільки не оспорюючи правову кваліфікацію визначену судом першої інстанції, а також доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, вважає, що рішення суду в частині призначеного покарання є занадто м`яким. Постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права та має бути змінена.

Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не було викликано та допитано в судовому засіданні потерпілу ОСОБА_2 і цим позбавив її права відстоювати свої законні інтереси. Також суд першої інстанції, не викликав і не допитав свідків події. Судом не було досліджено відеозаписів, зроблених потерпілою на місці події.

Зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно застосовано норми ст. 22 КУпАП, а саме можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення щодо ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Камінський І.П. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили визнати ОСОБА_1 винноюу вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень. Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повністю визнала вину у вчиненні правопорушення та не заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову судді необхідно скасувати.

Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України").

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення, повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Зокрема, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №207857 від 17.10.2024 (а.с. 1) ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 17.10.2024 року близько 17 год. 15 хв. перебуваючи в громадському місці, в магазині «Євромікс» за адресою м. Надвірна, вул. Чорновола, 4, висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , чим порушувала громадський порядок і спокій громадян, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Протокол складений уповноваженою особою ПОГ Надвірнянсього РВП старшим лейтенантом поліції Кушнірчуком О.М., із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 від підпису відмовився.

Потерпілою зазначено ОСОБА_2 . Матеріальної шкоди їй не заподіяно.

ОСОБА_1 була присутня при складанні вказаного протоколу, була ознайомлена з його змістом, їй були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлена про те, що розгляд справи відбудеться в Надвірнянському районному суді, про що свідчать її підписи про ознайомлення в протоколі.

Право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У графі протоколу, де передбачені пояснення особи зазначено, що вони додаються на окремому аркуші.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 254 КУпАП, у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП звинувачується у порушенні громадського порядку і спокої громадян.

У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 (а.с. 3) згідно якої вона просить прийняти заходи до ОСОБА_5 29.10.1978 р., ОСОБА_1 25.10.1982 р., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які 07.10.2024 р. близько 17 год. 15 хв. прийшли до неї на роботу та вчини із нею безпідставний конфлікт в ході якого ображали її нецензурною лайкою та погрожували фізичною розправою на словах.

Згідно пояснень ОСОБА_2 (а.с. 4) від 10.10.2024 р., вона зустрічається з хлопцем ОСОБА_9 протягом двох місяців, але його батьки проти, оскільки вона старша від нього на кілька років. 07.10.2024 року близько 17 год. 15 хв. його батьки і бабусі прийшли до неї на роботу у магазин «Євромікс», що за адресою м. Надвірна, вул. Чорновола, 4 та вчинили з нею безпідставний конфлікт в ході якого ображали її нецензурною лайкою та погрожували фізичною розправою на словах, шарпали за руки в присутності її працівників та цим зупинили роботу даного магазину. Також приїжджали до їх будинку, щоб із нею «розправитися». Дані події були зафіксовані на відеокамеру. Також, коли вона сиділа із хлопцем у кафе до нього зателефонував його дядько ОСОБА_8 , спілкуючись через гучномовець , дядько сказав хлопцеві: «я цю дівчину зловлю і виллю їй кислоту в очі», а також що знайде її будь-де.

Згідно пояснень від 17.10.2024 р. (а.с. 5), ОСОБА_1 згідно ст. 63 Конституції України від надання пояснень відмовилася.

Згідно пояснень від 17.10.2024 р. (а.с. 6), ОСОБА_10 згідно ст. 63 Конституції України від надання пояснень відмовилася.

Згідно пояснень від 17.10.2024 р. (а.с. 7), ОСОБА_11 згідно ст. 63 Конституції України від надання пояснень відмовилася.

Згідно пояснень ОСОБА_12 від 17.10.2024 р. (а.с. 8), 07.10.2024 року близько 17 год. 15 хв. вона знаходилася на своєму робочому місці в магазину «Євромікс», що знаходиться за адресою м. Надвірна, вул. Чорновола, 4, коли до нього зайшли троє невідомих для неї жінок і чоловік, та почали спілкуватися із ОСОБА_13 (прим. ОСОБА_2 ), на що вона сказала, щоб вони почекали, тому що вона тримала драбину, на якій стояла ОСОБА_12 та забивала цвях, тому що остання могла б впасти і спричинити собі шкоду. Після чого чого невідомі особи, почали ображати потерпілу нецензурною лайкою та погрожували фізичною розправою на словах, шарпали її за руки. Дану подію бачили інші сторонні особи, чим завдали їм моральної шкоди.

В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_12 надали пояснення, які аналогічні письмовим поясненням, які містяться в матеріалах справи та стверджували, що 07.10.2024 року, ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині "Євромікс", в присутності відвідувачів магазину, висловлювалась нецензурними словами на адресу ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

В судовому засіданні були переглянуті відеозаписи, які стосуються подій, які відбувались 07.10.2024 року, в магазині "Євромікс", та якими зафіксовано порушення громадського порядку ОСОБА_1 у присутності відвідувачів магазину.

Статтею 173 КУпАП, передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Апеляційний суд враховує , що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к визначено правові підстави для розмежування кваліфікації діяння між хуліганством та іншими правопорушеннями.

Зокрема, вказаним рішенням визначено, що про наявність вчинення хуліганських дій свідчить їх очевидне поєднання з грубим порушенням громадського порядку з мотивів неповаги до суспільства.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що головним критерієм відмежування хуліганства як правопорушення проти громадського порядку від інших правопорушень, є мотив неповаги до суспільства, домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання та незначність поводу для посягання на потерпілого.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів, поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці, усвідомлюючи, що її дії мають протиправний характер та порушують громадський порядок та спокій громадян, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Апеляційний суд вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо малозначності вчиненого адміністративного правопорушення та вважає, що суд не навів достатні мотиви, які дозволяють прийти до висновку, що вчинення правопорушення, яким було порушено громадський порядок та спокій громадян, не створювало суспільної небезпеки, не порушувало права та законні інтереси інших осіб і не заподіяло шкоди.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено . Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

При накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, що виразилося у порушенні громадського порядку, особу правопорушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, ]] майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За таких обставин з ОСОБА_1 необхідно слід стягнути судовій збір у розмірі 605.60 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілої Камінського І.П. задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі - 605 грн. 60 коп. , який необхідно сплатити на рахунок отримувача A0009612, отримувач коштів ГУК в Івано-Франківській обл. /ТГ Ів.-Фр./ /22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37951998, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв