Житомирський апеляційний суд
Справа №290/1362/24 Головуючий у 1-й інст. Кірічук М. М.
Номер провадження №33/4805/1398/24
Категорія ч. 2 ст. 172-15 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: прокурора Шпірука М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Владислава Чоловського, на постанову Романівського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Романівського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 2 доби. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керівник Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в апеляційній скарзі просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що винесена з порушенням процесуального закону, та винести нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, оскільки призначене суддею районного суду покарання не відповідає санкції вказаної статті.

Разом з тим скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження, Вказав, що справу було розглянуто за відсутності представника прокуратури, постанову отримали 25 вересня 2024 року. Апеляційну скаргу прокурор направив до районного суду із пропуском встановленого законом строку 01 жовтня 2024 року. На підставі викладеного вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, у зв`язку з тим, що доводи скаржника щодо поважності причини пропуску строку узгоджуються із матеріалами справи, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Будучи належним чином повідомленим про місце і час судового засідання ОСОБА_1 у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

За змістом частини шостої статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268, ч. 2 ст. 277 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , який бере участь в апеляційному провадженні справи. Окрім того, слід зазначити, що в силу ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вказаній категорії справ не є обов`язковою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника прокуратури Шпірука М.В., доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-15 КУпАП за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, передбачена адміністративна відповідальність.

Як вбачається із змісту протоколу № 44 від 12.09.2024, 13 липня 2024 року капітан ОСОБА_1 , обіймаючи посаду командира групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , будучи військовою службовою особою, перебуваючи за місцем розташування підрозділу - АДРЕСА_1 , недбало ставлячись до військової служби в умовах особливого періоду, в порушення вимог статтей 11, 14, 16, 59, 345 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не виконав обов`язок щодо оформлення дозвільних документів на виїзд на військовому автомобілі RENAULT DOKKER номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідними водіями, які закріплені за цим майном, та отримання на це дозволу командира військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час вказаного виїзду капітан ОСОБА_1 за кермом зазначеного автомобіля на автомобільній дорозі Р-31 в районі Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області в порушення Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем RENAULT MEGAN, державний номер НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження обох автомобілів.

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення № 44 від 12 вересня 2024 року, заявою ОСОБА_1 про визнання вини та слухання справи у його відсутності, поясненнями ОСОБА_1 від 12 вересня 2024 року, копією листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №834/6017/вз від 11 вересня 2024 року, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року, матеріалами службового розслідування щодо ОСОБА_1 .

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Разом з тим, на думку апеляційного суду є слушними доводи апеляційної скарги представника прокуратури щодо неправильного застосування судом закону про адміністративну відповідальність при застосуванні адміністративного стягнення.

Так, згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За положеннями ч. 1 ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби тягне за собою накладення штрафу від ста до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб. Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, - тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Не звернувши на це уваги, суд першої інстанції, приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 2 діб арешту з утриманням на гауптвахті, невірно визначив його розмір нижче від межі мінімального стягнення, яке не передбачено санкцією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, і така помилка підлягає виправленню у межах повноважень суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 визнав свою провину у скоєнні даного адміністративного правопорушення у повному обсязі, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій, має на утриманні 3 малолітніх дітей, є військовослужбовцем ЗСУ.

За викладених обставин, постанова судді Романівського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2024 року підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з урахуванням особи винного, його клопотання про призначення стягнення у виді утримання на гауптвахті, з огляду на розмір штрафу, оскільки єдиним доходом його сім`ї є грошове забезпечення як військовослужбовця. Визначене апеляційним судом мінімально допустиме у межах санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП покарання із урахуванням клопотання ОСОБА_1 , відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити керівнику Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Владиславу Чоловському строк на апеляційне оскарження постанови Романівського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Владислава Чоловського задовольнити.

Постанову Романівського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - змінити в частині накладення стягнення.

Вважати накладеним на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП у виді утримання на гауптвахті на строк 10 (десять) діб.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь