печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6818/24-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Константінова К.Е., розглянувши матеріали, що надійшли з Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві Державної адміністрації, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 6 ст. 184 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 04.09.2023 о 08:00 год. в АДРЕСА_2 , в порушення розпорядження № 444 Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.09.2020 «Про визначення участі матері у вихованні малолітньої дитини», не відчинив двері та не передав малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері ОСОБА_3 , у визначений час та місце виконання розпорядження. При цьому, вказане правопорушення ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року, оскільки постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2023 року він визнаний винним у вчиненні аналогічного правопорушення за ч. 5 ст. 184 КУпАП, проте провадження закрито у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав, підтримав свої письмові пояснення від 15.04.2023, за змістом яких просив закрити провадження на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП України за відсутності у його діях події і складу вказаного адмінправопорушення. Разом з тим, підтримав свої додаткові письмові пояснення від 14.05.2024. Зазначив, що він не може бути притягнутий до відповідальності, оскільки він проживає з дітьми, і зазначене розпорядження його не стосується, він нічого згідно нього не повинен робити, оскільки в його змісті не йдеться про жодні його обов`язки та дії, які він має виконувати. Пояснив, що ані він, ані його син ОСОБА_4 , не проживають на території Печерського району, в квартирі АДРЕСА_3 , про що неодноразово інформували Печерську РДА. Відповідно, двері кв. № 28 04.09.2023 він відкривати не повинен і не міг, оскільки там ніхто не проживає. В протоколі зазначено його місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що працівниками ССД Печерського району достеменно відомо, де він проживає, і що разом із ним проживає його син - ОСОБА_5 . Відтак, працівники сфальсифікували протокол, надіславши його до Печерського районного суду м. Києва, оскільки він не може перебувати в двох місцях одночасно. Протокол складався без будь яких свідків, не у його присутності, не надавався йому на ознайомлення і для підпису. На дату та час вказаний у протоколі він годував сніданком ОСОБА_6 перед його виходом до школи, в яку він ходить поряд з будинком, де вони мешкають. Зауважив, що жоден нормативний документ не містить жодного обов`язку щодо «передачі малолітньої дитини». Розпорядженням № 444 від 04.09.20 року Печерська РДА як орган опіки та піклування визначив способи участі ОСОБА_3 у вихованні дітей, як особи, що проживає окремо від дітей. В тексті зазначеного розпорядження ідеться виключно про обов?язки ОСОБА_3 , та не зазначено нічого, в тому числі жодного обов?язку для ОСОБА_1 . Суб?єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5. ст. 184 є той з батьків, з ким не проживають діти, і відповідно суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання рішення органу опіки та піклування. 21.06.2023 суддею Печерського районного суду м. Києва Литвиновою І.В. ухвалено судове рішення у цивільній справі № 757/4115/20-ц, за змістом якого визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_2 разом з його батьком ОСОБА_1 , а відтак чинність розпорядження № 444 від 04.09.2020 закінчилась.

Крім того, ОСОБА_1 послався на необхідність закриття провадження відносно нього у зв`язку із закінченням строків накладення адмінстягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки протокол було складено 25.12.2023, а датою вчинення зазначено 04.09.2023. Пояснив, що на даний час рішення у цивільній справі № 757/4115/20-ц наразі не набрало законної сили, оскільки ОСОБА_3 його оскаржує у Київському апеляційному суді, однак станом на 04.09.2023 воно для нього діяло, оскільки про апеляційну скаргу ОСОБА_3 він дізнався лише в грудні 2023. Повідомив, що ОСОБА_7 прописаний за адресою АДРЕСА_4 . В обґрунтування своєї позиції, долучив висновок науково-правової експертизи наукового експерта Інституту держави і права ім. ОСОБА_8 НАН України ОСОБА_9 від 14.11.2023. Таким чином стверджував, що він ніколи не чинив і не чинить ніяких перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні із сином ОСОБА_4 , вона свідомо не хоче отримувати нове Розпорядження ССД, будучи обізнаною у дійсному місті проживання їх сина. Вважав, що ним не було вчинено правопорушення 04.09.2023 за обставин, викладених у протоколі.

Свідок ОСОБА_3 - мати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судовому засіданні підтримала свої письмові пояснення від 17.05.2024, та підтвердила об`єктивність і правдивість інформації, викладеної в протоколі. 04.09.2023 вона прийшла до квартири АДРЕСА_5 08:00 год., щоб забрати молодшого сина ОСОБА_6 згідно розпорядження № 444 від 04.09.2020, однак ОСОБА_1 дитину не передав, двері квартири ніхто не відчинив. Через деякий час вона поїхала у село Чайки, о 09.30 год. вона вже була на АДРЕСА_1 , де ОСОБА_1 відчинив калитку і повідомив, що син перебуває у школі, але адресу повідомити відмовився. Вона знайшла школу, куди ходить її син, самостійно, але туди її не пропустили, бо договір складений з батьком дитини. Як вона дізналась вже по факту, ОСОБА_1 забрав документи з 89 школи у м. Києві, де Антон вчився з 1 класу, заявивши, що рішення судді ОСОБА_10 про визначення місця проживання дитини у справі № 757/4115/20-ц вступило в силу і дитина має проживати із ним. Про те, що дитина переведена в школу в с. Чайки, вона вже дізналась 04.09.2023. Так само, і про рішення судді ОСОБА_11 про дозвіл на переведення дитини з однієї школи в іншу вона вже дізналась в кінці вересня 2023 ( справа № 757/32899/23-ц). Зауважила, що рішення судді ОСОБА_10 про визначення місця проживання дитини у справі № 757/4115/20-ц, наразі не вступило в силу, оскільки вона його оскаржує, і ОСОБА_1 достовірно про це відомо. Повідомила, що ОСОБА_1 виконав розпорядження № 444 Печерської РДА лише один раз - з 7 по 13 вересня 2020. Пояснила, що ОСОБА_1 у 2021 році прийняв рішення жити у с. Чайки, і вона їздила у село Чайки до будинку АДРЕСА_1 , однак там жили англійці, а от дитина жила на АДРЕСА_6 , коли вона приходила забирати дитину ОСОБА_1 закривав його в кімнаті у кв. АДРЕСА_3 , і не пускав її, а з часом почав налаштовувати дитину проти неї, використовуючи свою співмешканку ОСОБА_12 . ОСОБА_1 не проживає в селі Чайки, він можливо навідується туди епізодично, робить фотографії. Дитину вона не бачить, телефону дитини у неї немає, бо батько не дає номер, але можливо у дитини його взагалі немає, а йому вже 12 років. Додала, що на ОСОБА_1 було складено протокол про невиконання розпорядження 19.09.2022, суддя Шапутько С.В. визнала його винним, і суддя апеляційної інстанції ОСОБА_13 постановила, що доводи ОСОБА_1 про недопустимість протоколу про правопорушення 19.09.2022, оскільки він був складений у невідомому місці та не у його присутності, є неспроможним.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, додатково долучені сторонами докази на обґрунтування своєї позиції, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 6 ст. 184 КУпАП відповідальність за цією нормою настає, зокрема, у випадку невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, яке вчинене собою повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Обставини вчинення ОСОБА_14 даного правопорушення знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі фактичних даних протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні, за змістом яких він не заперечує, що станом на 04.09.2023 дитини не було за адресою: АДРЕСА_2 , - визначеною для ОСОБА_3 за розпорядженням Печерської РДА № 444, а лише наводив доводи в об`грунтування правомірності своїх дій, поясненнями ОСОБА_3 в судовому засіданні, долученими відеозаписами з місця події, а саме Папка «04 09 2023 не передав» - Відео «04 09 2023 kv 28», яке міститься на флеш носії долученого до письмових пояснень ОСОБА_3 від 17.05.2024, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Так, ОСОБА_1 станом на 04.09.2023 був обізнаний в існуванні рішення судді Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О. від 09.02.2023, яким йому було відмовлено в скасуванні Розпорядження Печерської РДА № 444 від 04.09.2020, яким визначено участь матері у вихованні малолітньої дитини, та у зобов`язанні Печерської РДА видати нове розпорядження, де визначити нове місце проживання: АДРЕСА_1 . Разом з тим він був обізнаний про існування постанови колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду від 26.07.2023, за змістом якої, суд звернув увагу, що ОСОБА_1 оспорюючи вище вказане розпорядження фактично зазначає про наявність спору між ним та третьою особою ОСОБА_3 в частині порядку участі матері у вихованні та спілкування з сином ОСОБА_4 .

При цьому сам ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом у вересні 2021 року мотивував свою незгоду із вказаним розпорядженням лише в частині порядку його виконання матір?ю дитини щодо місця, де остання повинна забирати та повертати дитину - АДРЕСА_2 , зазначаючи, що починаючи з 19 квітня 2021 року він з обома сина ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , фактично проживають в АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем позовних вимог щодо незаконності ухваленого відповідачем розпорядження N?444 від 04 вересня 2020 року, оскільки на момент ухвалення вказаного розпорядження дійсним місцем проживання позивача та неповнолітнього сина ОСОБА_4 була адреса: АДРЕСА_2 , про що зазначено в даному розпорядженні і не заперечувалося і самим позивачем.

Крім того, ОСОБА_1 станом на дату правопорушення (04.09.2023) знав про ухвалу колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31.08.2023, якою відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення судді Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О. від 09.02.2023 та постанову Київського апеляційного суду від 26.07.2023.

Таким чином, розпорядження Печерської РДА № 444 від 04.09.2020 було чинним станом на 04.09.2023, в якому визначено адресу, за якою ОСОБА_3 повинна забирати і повертати дитину, а саме: АДРЕСА_2 .

Стосовно посилання ОСОБА_1 на рішення судді Печерського районного суду м. Києва Литвинової І.В. від 21.06.2023, яким було визначено місце проживання дитини в с. Чайки з батьком та визначено участь ОСОБА_3 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , то станом на 04.09.2023 вказане судове рішення не набуло законної сили, оскільки як вбачається з ухвали Киїівського апеляційного суду від 14.11.2023 ( апеляційне провадження № 22-ц/824/13354/2023), було відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на вищезазначену ухвалу.

Так, стосовно посилання ОСОБА_1 , що він не міг передати дитину матері, оскільки малолітній ОСОБА_4 перебував на навчанні в школі « ОСОБА_16 » і мати про це знала, не береться судом до уваги, в якості доводів щодо правомірності його дій по обставинам 04.09.2023. Оскільки, станом на 04.09.2023 ОСОБА_3 не була обізнана в існуванні рішення судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_11 про дозвіл на переведення дитини з однієї школи в іншу, а саме « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка знаходиться у с. Чайки. Разом з тим вищезазначене рішення також не набуло законної сили.

З огляду на викладене, суд розцінює позицію ОСОБА_1 в судовому засіданні щодо відсутності в його діях події і складу адмінправопорушення за ч. 6 ст. 184 КупАП як надуману, безпідставну, і яка в свою чергу спростовується вищенаведеними доказами, які були оцінені судом в їх сукупності. ОСОБА_1 станом на 04.09.2023 і на даний час повинен виконувати чинне Розпорядження Печерської РДА № 444 від 04.09.2020, яким визначено участь матері ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_2 , в тому числі і в частині місця передачі дитини матері, яка зазначена у цьому розпорядженні: АДРЕСА_2 .

Вказане правопорушення ОСОБА_1 вчинив повторно, оскільки постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2023 року (суддя Шапутько С.В. справа №757/31189/22-п) він визнаний винним у вчиненні аналогічного правопорушення за ч. 5 ст. 184 КУпАП (факт аналогічного невиконання ОСОБА_1 19.09.2022 вказаного Розпорядження № 444), проте провадження закрито у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення. Постановою Київського апеляційного суду (суддя Писана Т.О.) від 01.06.2023 було залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а саму постанову суду першої інстанції - без змін.

З урахуванням фактичних обставин справи суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 184 КУпАП, тобто невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, яке вчинене особою повторно протягом року.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи, що правопорушення вчинено 04.09.2023 року, відтак, на час судового розгляду строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закінчився, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 38 ч. 2, 184 ч.1, 247 п. 7 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 184 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя К.Е. Константінова