Справа № 346/104/24
Провадження № 33/4808/334/24
Категорія ст.126 ч.5 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок у дохід держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.01.2024 року о 00 год. 05 хв. ОСОБА_1 в м. Коломия, по вул. Карпатська, Івано-Франківської області, повторно протягом року (постановою серії БАД 226450 притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП) керував автомобілем марки «Nissan Primera», номерний знак « НОМЕР_1 », будучи позбавленим права керування транспортним засобом на підставі постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2024 року та винести постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вважає, що суд належним чином не дослідив докази, не здійснив повне та всебічне встановлення всіх обставин справи та не надав оцінку доводам, що були викладені у запереченні його захисника.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським тільки наступного дня ввечері, 04.01.2024 року о 20 год., тобто через 44 години після виявлення працівниками патрульної поліції особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст.126 КУпАП. Оскільки, вказаний протокол складений з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, він є недопустимим доказом у справі. Так, в силу доктрини «плодів отруйного дерева», допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими. За таких обставин його вина у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення є недоведеною. Вважає, що дії суду першої інстанції, за наявності обставин, що описані вище, є такими, що позбавили його права на справедливий судовий розгляд, адже його позиція у справі не була почута та взята до уваги.

Стверджує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення йому не роз`яснено прав, передбачених ст. 268 КУпАП, що також залишено поза увагою суду першої інстанції.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що йому було відомо про позбавлення його права керування транспортними засобами судовим рішенням, що підтверджується його поясненнями, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, постанову Коломийського міськрайонного суду від 05.12.2023 року у справі №346/5157/23, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст.126 КУпАП, він оскаржив до Івано-Франківського апеляційного суду та звернувся із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначав, що його не було повідомлено належним чином про судовий розгляд. Вказану постанову суду першої інстанції він отримав тільки після обіду 03.01.2024 року, тобто після подій в межах даної справи. Відповідно, в його діях відсутня вина у вчиненні інкримінованого правопорушення, так само, як і умисел на його вчинення. Проте вказані доводи також проігноровано судом першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, вважає безпідставним притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Ломничук Ю.Ю. не з`явилися, проте до початку апеляційного розгляду подали заяву, в якій просили слухання справи провести без їх участі.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішує питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та використання ним інших прав, які встановлені законом.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В апеляційних доводах ОСОБА_1 стверджує, що йому не було відомо про те, що постановою Коломийського міськрайонного суду від 05.12.2023 року у справі №346/5157/23, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст.126 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами. Зазначену постанову він отримав тільки після обіду 03.01.2024 року, тобто після подій в межах даної справи, після чого звернувся до Івано-Франківського апеляційного суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Строк на апеляційне оскарження йому поновлено.

Апеляційний суд у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, суд першої інстанції вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, доводиться даними, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 125374 від 04.01.2024 року; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 226450 від 05.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП (а.с. 5); даними переглянутого відеозапису (а.с. 6).

Пояснення ОСОБА_1 викладені на окремому аркуші. Зокрема ОСОБА_1 пояснив, що 03.01.2024 року близько 00:05 год. керував т.з. «Nissan Primera», номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений в м. Коломия по вул. Карпатській. Про те, що він позбавлений прав керування транспортним засобом Коломийським міськрайонним судом дізнався від працівників поліції, попередньо мене ніхто про це не повідомляв (а.с. 2).

До протоколу про адміністративне правопорушення додано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 226450 від 05.03.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що останній, 05.03.2023 року 22 год. 18 хв. в м. Коломия, вул. Торговиця, керував ТЗ Audi A4 н.з. НОМЕР_2 , при цьому не мав права керування транспортним засообом, чим порушив вимогу п.2.1. ПДР України (а.с.5)

Апеляційним судом були досліджені відеозаписи, які долучено до матеріалів адміністративної справи (а.с. 6), з яких вбачається, що транспортний засіб марки «Nissan Primera», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , було зупинено працівниками поліції за керування в комендантську годину. Постановою поліцейського на ОСОБА_1 було накладено штраф за керування без поліса обов`язково страхування. Крім того, за змістом відеозапису ОСОБА_1 зачитано протокол про вчинення адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 ознайомився з протоколом, про що власноручно розписався в протоколі. Також з відеозапису слідує, що ОСОБА_1 зазначає, що йому не було відомо про позбавлення права керування, справу в суді розглянули у його відсутності. Вказує, що його раніше зупиняли за керування мотоциклом без шолома та склали протокол «про керування без прав», поліцейські повідомляли, що справа буде розглядатися в суді, проте повістки чи смс-повідомлення про виклик до суду не приходили. В додатку Дія нічого не пише про позбавлення права керування. При цьому, працівник поліції не заперечував, що під час перевірки документів ОСОБА_1 йому не показало про позбавлення останнього права керування.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 125374 від 04.01.2024 року, 03.01.2024 року о 00 год. 05 хв. ОСОБА_1 в м. Коломия, по вул. Карпатська, Івано-Франківської області, повторно, протягом року (постановою серії БАД 226450 притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП) керував автомобілем марки «Nissan Primera», номерний знак « НОМЕР_1 », будучи позбавленим права керування транспортним засобом на підставі постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 1).

Вказаний протокол складений уповноваженою особою поліцейським СРПП Коломийського РВП сержантом поліції Майхрович М.М. з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою на те особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Таким чином, зміст висунутого обвинувачення полягає в тому, що ОСОБА_1 звинувачується в тому, що, будучи позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 року, повторно, протягом року керував транспортним засобом.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до загальних принципів, які регламентують набрання рішенням законної сили, постанова суду першої інстанції про притягнення певної особи до адміністративної відповідальності набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.294 КУпАП, якщо таку скаргу не було подано.

Разом з тим, подання апеляційної скарги на судове рішення зупиняє набрання судовим рішенням законної сили до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не було скасовано. В той же час, якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то необхідно вважати, що таке рішення не набрало законної сили.

Зі змісту матеріалів провадження вбачається, що постанова Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 рок щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 набула законної сили 16 лютого 2024 року і саме з цього часу необхідно вважати останнього таким, що був позбавлений права керування транспортними засобами.

Так, постановою судді Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудза Б.І. від 16 лютого 2024 року строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови було поновлено, апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову суду залишено без змін.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення свідчить про те, що воно набуває законної сили тільки після його перевірки апеляційним судом та постановлення відповідної ухвали судом апеляційної інстанції про залишення такого рішення без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 звинувачується у незаконному керуванні транспортним засобом, яке вчинив, ще до набуття законної сили постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 року.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах провадження відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі інших рішень судів, які набули законної сили та підлягали до виконання.

За таких обставин, суд першої інстанції, прийшов до явно неправильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки не прийняв до уваги, що постанова Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 року, про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами набула законної сили вже після подій, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судове рішення про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо розгляду провадження, передбачених КУпАП.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, оскільки суд неправильно встановив фактичні обставини та прийшов до безпідставно висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що постанова Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 року, якою до ОСОБА_1 було застосовано стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, набула законної сили вже після подій, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, скасувати незаконне рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2024 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв