Справа № 199/3932/24
ПОСТАНОВА

іменем України

12.06.2024 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1732 КУпАП, -

За участі:

-особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його захисника Власенкової Д.П.,

- потерпілої ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2024 близько 22:00 години у квартирі АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 скоїв відносно своєї дружини гр. ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного характеру, що полягало у тяганні за волосся та притисканні до підлоги. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 1732 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 з обставинами викладеними у протоколі не погодився, вказавши, що обставини викладені в протоколі не відповідають дійсності.

Захисник Власенкова Д.П. подала до суду клопотання, у якому просила суд закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання, захисник зазначає, що як слідує з відеозапису з бодікамер поліцейського на місці скоєнні правопорушення ОСОБА_1 , потерпіла ОСОБА_2 перебувала у гарному настрої, мала акуратну зачіску та наголошувала, що для врегулювання конфлікту, потрібно щоб ОСОБА_1 передав право власності на квартиру саме їй. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомила, що 04.05.2024 відбувся конфлікт з її чоловіком гр. ОСОБА_1 на фоні сімейних негараздів, які тривають з 2022 року. Так, ОСОБА_1 систематично виражав у її бік токсичність, що проявлялось у погрозах застосування до неї вогнепальної зброї, тиранії та аб`юзі.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 1732 КУпАП підтверджується наступними письмовими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД №068744 від 04.05.2024;

- письмовою заявою потерпілої ОСОБА_2 , в якій остання просила вжити заходи до її чоловіка гр. ОСОБА_1 , який систематично вчиняє відносно неї фізичне та психологічне домашнє насильство в присутності малолітньої дитини, яке виражається у тяганні за волосся, притисканні до підлоги та стіни тримаючи за волосся із погрозою застосуванням вогнепальної зброї;

- інформацією з рапорту поліцейського, з якого слідує, що 04.05.2024 о 22.00 годині надійшло повідомлення зі служби 102, проте що, чоловік ображає дружину, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, чоловік працівник поліції. Заявниця повідомила, що чоловік сказав, що якщо вона зателефонує в 102, то він все уладить. Зі слів заявниці це відбувається постійнор, також відбувається психологічне насилля, погрожує забрати дитину і зробить документи, що дружина психічно хвора. Чоловік відбирає в заявниці телефон і тягає за волосся в присутності 4 річної дитини. Заявниця повідомила, що чоловік погрожує забрати заявницю з роботи і застрелить. Чоловік працює в секторі зброї в Амур-Нижньодніпровському районі. Заявниця повідомила, що керівництво на боці чоловіка;

- копіями терміново заборонного припису серії АА№390938 та АА№390939 стосовно ОСОБА_1 строком на три доби, якими зобов`язано останнього залишити місце проживання постраждалих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 2019 р.н., із забороною на вхід та перебування в місці проживання постраждалих та із забороною в будь-який спосіб контактування з ними;

- копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , за яким визначено високий рівень небезпеки;

- копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_4 , за яким визначено середній рівень небезпеки.

Крім вказаного, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з бодікакмер поліцейського, слідує, що малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності свого батька гр. ОСОБА_1 , за запитання працівника поліції підтвердила, що у її присутності, її батьки часто сваряться та її батько ОСОБА_1 «тягає маму за волосся» ( 05 06 хвилини вказаного відеозапису).

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь - якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. Положення ст. 251 КУпАП встановлюють абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального судочинства, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема, є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд; належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (стаття 4 Закону № 2229-VIII).

Однією з обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, є настання наслідків, а саме спричинення потерпілому емоційної невпевненості, нездатності захистити себе.

У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2020 року у справі «Левчук проти України» («Levchuk v. Uкrаіnе», заява № 17496/19) зазначено, що: «там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала неодноразових актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів (див. mutatis mutandis, рішення у справі «Ірина Смірнова проти України» («Irina Smirnova v. Ukrainе»),

від 13 жовтня 2016 року № 1870/05, пункти 71 та 89).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість правопорушника ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, вважаю доведеною повністю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.1732 КУпАП, як такі що полягали у вчиненні домашнього насильства.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 ступінь його вини, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Доводи захисника ОСОБА_5 , про наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 цивільноправового спору щодо квартири АДРЕСА_1 , є безпідставними, та не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст. 1732 КУпАП.

Посилання сторони захисту на постанову Верховного Суду від 15.03.2023 (справа №728/1615/22 провадження № 61-1868св23), є нерелевантним, оскільки в зазначеній справі суд касаційної інстанції вирішував зовсім іншу правову ситуацію, обставини якої суттєво відрізняються від обставин даного провадження.

Під час судового розгляду справи не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для закриття провадження у справі з підстав визначених ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене, на переконання суду, доводи та аргументи учасників провадження щодо істотних питань, що виникли при кваліфікації дій ОСОБА_1 та у доведеності його вини, судом вичерпно розглянуті як у правовому так і у процесуальному сенсі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП.

ОСОБА_1 , накласти адміністративне стягнення за ч.1 ст. 1732 КУпАП у виді штрафу, в розмірі 15 (п`ятнадцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605,60 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В.Щербина-Почтовик