Красилівський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 677/418/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2024м. Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Вознюк Р.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, стрільця 2 відділення 1 взводу стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 НГУ,

- за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії НГУ № 178923 ОСОБА_1 ставиться у вину, що він 02.03.2024 о 17 год. 00 хв., під час дії особливого періоду, що введений на всій території України №30312014 від 17.03.2014 солдат ОСОБА_1 був зобов`язаний прибути до підрозділу стрілецької (резервної) роти до населеного пункту АДРЕСА_2 . Проте вчасно, без поважних причин до місця базування підрозділу він не прибув, 05.03.2024 близько 10 год. 00 хв. солдата ОСОБА_1 затримано пошуковою групою у м. Вінниця за адресою бульвар Свободи 2, після затримання солдата ОСОБА_1 було доставлено о 15 год. 00 хв. до підрозділу стрілецької роти (резервної) 05.03.2024. Таким чином солдат ОСОБА_1 , діючи умисно без поважних причин був відсутній протягом 48 годин на військовій службі, вчасно не повернувшись з відпустки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, присутність особи яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, а тому неявка ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши надані суду матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» регламентує, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти з 17.03.2014 особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно з абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про загальну мобілізацію», Указів Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 № 64/2022, та відповідних Указів Президента України «Про продовження строків воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України з 24.02.2022 до теперішнього часу в Україні діє воєнний стан.

Згідно з ч. 1 ст. 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.

Згідно з ч. 3 ст. 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Диспозиція ч. 4 ст. 172-11 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Крім норм КУпАП відповідальність за нез`явлення військовослужбовця на військову службу передбачена нормами ст. 407 КК України.

Так, ч. 4 ст. 407 КК України передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Частина 5 цієї статті встановлює відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

При цьому, у випадку вчинення правопорушення в умовах особливого періоду, саме тривалість відсутності військовослужбовця в даному випадку є тим критерієм, за яким відрізняється адміністративне правопорушення (ст. 172-11 КУпАП - у випадку відсутності менше трьох діб) від кримінально-караного правопорушення (ст. 407 КК України - у випадку відсутності понад три доби).

Таким чином ч. 4 ст. 172-11 КУпАП встановлює відповідальність за нез`явлення військовослужбовця чи резервіста вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Зважаючи на вказане, введення на території України Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану виключає можливість кваліфікації діяння ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Вказане свідчить, щоуповноваженою особою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення помилково кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Порушення ч. 3 ст. 172-11 КУпАП ОСОБА_1 у вину не ставиться.

Суд наголошує, що відповідно до правових висновків, зроблених Європейським судом з прав людини у рішеннях по справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не передбачає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З вищевикладеного випливає, що суд зобов`язаний розглянути справу про адміністративне правопорушення в межах пред`явленого особі обвинувачення, і не в праві самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, доводити винуватість особи у скоєнні правопорушення.

Виходячи із зазначеного, вважаю, що об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, в діях ОСОБА_1 не доведено.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsarv.Turkey), згідно з якими «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 повинні тлумачитись на його користь.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 251-252, 283-284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Суддя Р.В. Вознюк