Номер провадження: 33/813/2768/24
Номер справи місцевого суду: 506/712/24
Головуючий у першій інстанції Бурдинюк О. С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шарандак Андрія Андрійовича на постанови судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 164708 від 14.07.2024 року, водій ОСОБА_1 14.07.2024 року о 23 годині 24 хвилин, в Одеській області, Подільському районі в селищі Окни, по провул. Базарний, 19.05.1964 р.н., керував транспортним засобом мопедом «Forte New Jog» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Алкотест Драгер», тест № 211, результат тестування 1,29 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Шарандак Андрій Андрійович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції взято до уваги постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 14.07.2024 року за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП, проте це не може слугувати беззаперечним фактом керування ним транспортним засобом, а оскарження постанови є виключно правом, а не обов`язком особи. З відеозаписів у кількості 19 файлів не вбачається беззаперечних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На вказаних записах видно, що ОСОБА_1 знаходиться за кермом під час спілкування з працівниками поліції, що не утворює складу адміністративного правопорушення. Крім того, вказані відеозаписи не є допустимим і не можуть бути враховані судом під час прийняття рішення у справі, оскільки джерело їх походження невідоме, оскільки вони не містить обов`язкових атрибутів: дату та час проведення відеозйомки та серійний номер технічного засобу фіксації. Також у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено взагалі на яку боді - камеру здійснювалась відеозйомка, що є порушенням постанови Верховного суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 22.11.2024 року на 11:30 год., ОСОБА_1 та його захисник адвокат Шарандак А.А. в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися.

22.11.2024 року на адресу суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 адвоката Шарандак Андрія Андрійовича про відкладення розгляду справи. Вказане клопотання мотивоване тим, що прибути у визначений час до Одеського апеляційного суду для участі у судовому засіданні не має можливості у зв`язку з проходженням у цейс час медичних консультацій та лабораторних досліджень і подальшої госпіталізації до Одеської обласної клінічної лікарні. На підтвердження зазначеним обставинам, до клопотання додано електронне направлення №736874 від 04.11.2024 року.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Також, ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Дослідивши подане клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, як належним чином не обґрунтованого, оскільки до вказаного клопотання на підтвердження поважності причин неявки додано електронне направлення №736874 від 04.11.2024 року, яке дійсно до 05.11.2025 року, тобто цілий рік. Проте не зазначено, існування причин неявки саме у судове засідання призначене на 22.11.2024 року на 11:30 год. Також не вказано існування у захисника або у апелянта об`єктивно обумовлених труднощів чи перешкод, що можуть завадити їм приєднатися до судового засідання, що призначено на 22.11.2024 року на 11-30 год., в режимі відеоконференції.

За таких підстав, а також враховуючи, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.

Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 164708 від 14.07.2024 року, водій ОСОБА_1 14.07.2024 року о 23 годині 24 хвилин, в Одеській області, Подільському районі в селищі Окни, по провул. Базарний, 19.05.1964 р.н., керував транспортним засобом мопедом «Forte New Jog» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Алкотест Драгер», тест № 211, результат тестування 1,29 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно роздруківки (чеку) тесту з газоаналізатора Драгер 6820, з якого встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими проведений 14.07.2024 року о 23:37 год. з використанням спеціального технічного засобу, а саме газоаналізатора Драгер 6820. Тест № 211 показав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду: 1.29 ‰.

Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими проведений за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, прилад № ARLJ-0442, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Результат огляду на стан сп`яніння склав 1.29 ‰.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 853499 від 14.07.2024 року відносно ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за ст. 121 ч.5 КУпАП, ст. 126 ч.1 КУпАП, ст. 126 ч.2 КУпАП у зв`язку з тим, що останній 14.07.2024 року о 23 годині 24 хвилини в селищі Окни по провул. Базарний, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом мопедом «Forte New Jog» д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким Т/З, та керував без мотошолома, та керував без поліса обов`язкового страхування.

До протоколу про адміністративне правопорушення, додано відеозаписи, з яких встановлено що такі відеозаписи, стосуються подій, які сталися 14.07.2024 року за участі ОСОБА_1 . Відеозаписом зі відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, вбачається рух ОСОБА_1 на мопеді по провулку Базарний, та подальшу його зупинку працівниками поліції. Зі відеозаписів портативного відеореєстратора (далі ПВР) поліцейських встановлено, що ОСОБА_1 сидячи на мопеді, у якого включений двигун, спілкується з поліцейськими на предмет наявності посвідчення водія. В ході бесіди, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. ОСОБА_1 підтвердив, що вживав алкогольні напої, їхав з дня народження, та не заперечував керування ним транспортним засобом. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, йому було надано запакований мундштук, та була здійсненна процедура проходження за допомогою приладу Драгер, з результатом 1.29 ‰. ОСОБА_1 погодився з отриманим результатом, йому було роз`яснено його права, після чого був ознайомлений працівниками поліції з протоколом про адміністративне правопорушення та йому було надано можливість надати свої пояснення до цього протоколу. Також вбачається, що в той день було складено відносно ОСОБА_1 постанову серії БАД № 853499 від 14.07.2024 року, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за ст. 121 ч.5 КУпАП, ст. 126 ч.1 КУпАП, ст. 126 ч.2 КУпАП.

При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З положень ст. 266 КУпАП вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735).

Зокрема, положення п. 2, 3, 5 Порядку № 1103 встановлюють, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За приписами п. 3 - 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що14.07.2024 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції взято до уваги постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 14.07.2024 року за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП, проте це не може слугувати беззаперечним фактом керування ним транспортним засобом, а оскарження постанови є виключно правом, а не обов`язком особи, апеляційним судом визнаються необґрунтованими оскільки в розумінні ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, та на основі цих даних суд розглядаючи справу приймає рішення стосовно інкримінованого правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі щодо відсутності на відеозаписах беззаперечних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на вказаних записах видно, що ОСОБА_1 знаходиться за кермом під час спілкування з працівниками поліції, що не утворює складу адміністративного правопорушення, апеляційним судом розцінюються критично.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Як вбачається з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів з ПВР, ОСОБА_1 спілкуючись з працівниками поліції, сидів на мопеді з ввімкненим двигуном, підтвердивши що він їде додому, з дня народження. Крім того, беззаперечним доказом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є відеозапис зі відео реєстратора службового автомобіля поліцейських, яким зафіксовано рух останнього на мопеді по провулку Базарний, та подальшу його зупинку працівниками поліції.

Таким чином, вищенаведені відеозаписи узгоджуються між собою, та дають підстави для встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у постанові суду і вказаними доказами спростовується позиція апелянта що він не керував транспортним засобом.

Необґрунтованими є і твердження в апеляційній скарзі, що відеозапис не відповідає критерію допустимості та не може бути врахований судом, оскільки складається з кількох фрагментів та не є безперервним. З цього приводу апеляційний суд зазначає, що наявний в матеріалах справи відеозапис дійсно складається з декількох відеофайлів, однак кожен з них містить дату та разом вони відображають цілісну картину вчиненого правопорушення.

Тобто, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам статті 251 КУпАП, відповідно до яких доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Крім того, відповідно до вимог статті 251 КУпАП, технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення, який є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вищенаведені відеозаписи узгоджуються між собою, та дають підстави для встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у постанові суду і вказаними доказами спростовується позиція апелянта що він не керував транспортним засобом

Щодо посилань в апеляційній скарзі на правовий висновок Верховного Суду, сформований за результатами розгляду справ за правилами КАСУ, апеляційний суд зауважує, що під час апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції керується положеннями КУпАП, з огляду на ст. 2 КУпАП.

Вказуючи на необхідність врахування правового висновку касаційного суду, апелянт не врахував, що у постанові від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17 предметом касаційного перегляду були саме постанови про адміністративне правопорушення, винесені правоохоронцями за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, у порядку регламентованому ст. 283 КУпАП.

Таким чином, предметом перегляду суду касаційної інстанції було процесуальне рішення, винесене у формі постанови, а не протоколу про адміністративне правопорушення, що має місце у даному випадку, під час перегляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в апеляційному порядку, визначеному нормами КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шарандак Андрія Андрійовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе