БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 3/356/256/24
Справа № 356/374/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 Березанський міський суд Київської області у складі судді Дудар Т.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Березань) Броварського районного управління поліції ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 919591 від 25.05.2024, у день складення протоколу 25.05.2024 о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якого його дружина ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні нецензурною лайкою. ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом роз`яснено.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що жодних нецензурних слів не говорила в сторону ОСОБА_2 . Конфліктна ситуація виникла з приводу автомобіля, який ОСОБА_2 подарував їй на весілля, а в той день намагався його забрати.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 жодних нецензурних слів до нього не говорила, а конфлікт виник через спільне сімейне авто "Шкода Фабіа", ключі від якого він хотів отримати від ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, що тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Визначення поняття домашнє насильство наведене в п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами зазначеного Закону (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству») визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.

Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 919591 від 25.05.2024 (а.с. 1), фабула якого взагалі не містить посилання на те, що діяння, вчинене ОСОБА_1 психологічного характеру тягне за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого; заяву потерпілого ОСОБА_2 від 25.05.2024 (а.с. 3), у якій він вказав таке: «Прошу прийняти міри до моєї дружини ОСОБА_1 , 1995 р.н., яка 25.05.2024 близько 08:30 відмовляється віддавати мої речі, а саме спільно нажитий автомобіль «Шкода Фабіа», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого в нас виникла суперечка, та я отримав моральний тиск»; письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 25.05.2024 (а.с. 4); письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 від 25.05.2024 (а.с. 5); рапорт інспектора-чергового СПД № 1 (м. Березань) Броварського РУП ГУ НП в Київській області Капустіна В.П. від 25.05.2024 (а.с. 2).

Так, у письмових поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 25.05.2024 вона вказала, зокрема, таке: «25.05.2024 близько 08 години 30 хвилин до неї приїхав її чоловік ОСОБА_2 та попрохав ключі від автомобіля «Шкода Фабіа», д.н.з. НОМЕР_1 , щоб поїхати до себе додому в с. Сомкова Долина, на що вона заперечила, пояснивши, що власник даного автомобіля вона, тому остерігається штрафів, оскільки ОСОБА_2 перевищує швидкість. У неї тимчасове посвідчення водія. Після даної ситуації він викликав працівників поліції».

ОСОБА_2 , в свою чергу, у письмових поясненнях від 25.05.2024, зазначив таке: «25.05.2024, близько 08 години 30 хвилин, приїхавши до своєї дружини ОСОБА_1 за адресою: м. Березань, вул. Шевченків шлях, 60, у них виникли суперечки стосовно розподілу майна, а саме автомобіля «Шкода Фабіа», д.н.з. НОМЕР_1 , який він купував за власні кошти в сім`ю, власником якого є його дружина, ОСОБА_1 . Йому довелося викликати працівників поліції для написання відповідної заяви».

Таким чином, з огляду на пояснення допитаних в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та потерпілого ОСОБА_2 , аналізуючи письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила насильство в сім`ї психологічного характеру відносно чоловіка ОСОБА_2 , що завдало чи могло завдати шкоди психічному здоров`ю останнього.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла суперечка про належність транспортного засобу та порядок користування ним, у якій брали участь обидві сторони. І ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 у судовому засіданні категорично стверджували, що ОСОБА_1 не використовували жодної нецензурної лайки в сторону ОСОБА_2 , а конфлікт між ними виник стосовно автомобіля "Шкода Фабіа".

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Стосовно складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Насильство у родині, будь-якого характеру, відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25.05.2024 виник словесний конфлікт, сварка стосовно порядку користування автомобілем, в якому останні разом брали участь.

За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 173-2, 247, 251-252, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.

Суддя Т. В. Дудар