Провадження № 3/537/98/2024
Справа № 537/5291/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2024 суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Маханьков О.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представників СБУ Бондаренка В.А., Іванова С.В., Кривулі П.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов Управління Служби безпеки України в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого прокурором Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області,

за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 15 від 09.10.2023, за результатами проведення комісією УСБУ в Полтавській області у Кременчуцькій окружній прокуратурі Полтавської області комплексної перевірки стану охорони державної таємниці встановлено, що ОСОБА_1 , під час виконання обов`язків заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області був призначений членом комісії окружної прокуратури з перевірки наявності матеріальних носіїв секретної інформації вказаної установи, маючи допуск до державної таємниці за формою 2, не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та порушив вимоги режиму секретності під час проведення загальної перевірки наявності матеріальних носіїв секретної інформації за 2022 рік. Комісією УСБУ в Полтавській області було встановлено порушення вимог пунктів 116, 248, 253, 262, 296, 305, 434-436 Порядку, а саме проведено формально загальну (річну) перевірку наявності МНСІ за 2022 рік, внаслідок чого створено загрозу витоку секретної інформації. Неналежне проведення загальної перевірки за участю ОСОБА_1 призвело до триваючих порушень вимог пунктів 116, 248, 253, 262, 296, 305, 434-436 Порядку, які повинна була виявити перевірочна комісія, але не виявила, що свідчить про невжиття ним необхідних заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, тобто скоєння триваючого правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

15.12.2023 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення (матеріалів адміністративної справи) для доопрацювання, в якому просить суд повернути протокол від 09.10.2023 № 15 та матеріали справи про адміністративне правопорушення № 537/5291/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП до УСБУ в Полтавській області для доопрацювання. Клопотання обґрунтоване тим, що у протоколі від 09.10.2023 № 15 є посилання на акт перевірки наявності МНСІ за 2022 рік, який на думку співробітників СБУ складений формально, проте вказаний акт перевірки відсутній в додатках до протоколу та в описі. В протоколі про адміністративне правопорушення не вірно вказані паспортні дані. До матеріалів справи не долучено наказ та/або інший документ який би уповноважував провідного спеціаліста відділу охорони державної таємниці УСБУ в Полтавській області майора ОСОБА_2 на складання адміністративних протоколів за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що викладені в протоколі обставини дійсно мали місце.

Допитаний в якості свідка інспектор Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_3 суду пояснив, що при перевірці про дотримання державної таємниці були виявлені порушення режиму секретності у 2022 році. Зазначив, що перевірка була проведено формально.

Свідок ОСОБА_4 зазначив, що під час перевірки було виявлено ряд правопорушень.

Свідком ОСОБА_2 підтверджено, що в результаті перевірки було виявлено ряд адміністративних правопорушень, які є триваючими.

Розглянувши справу, дослідивши наявні у справі докази, вислухавши пояснення учасників, суд встановив таке.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про державну таємницю» встановлено, що громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний: не допускати розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка йому довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків; не брати участі в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена в порядку, встановленому законом; не сприяти іноземним державам, іноземним організаціям чи їх представникам, а також окремим іноземцям та особам без громадянства у провадженні діяльності, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України; виконувати вимоги режиму секретності; повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України; додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю.

Пунктом 6 частини 1 статті 212-2КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, а також іншими документами. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актам обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається протоколі.

З аналізу протоколу № 15 від 09.10.2023 року вбачається, що він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, необхідні графи в протоколі про адміністративне правопорушення заповнені.

Згідно з частиною першою статті 284 Кодексу у справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) ухвалює одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього кодексу; про закриття справи.

Вказаний перелік видів постанов, якими завершується розгляд справи про адміністративне правопорушення по суті, є вичерпним. Водночас слід зазначити, що КУпАП не уповноважує суддю приймати рішення про направлення адміністративної справи на дооформлення за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 у справі № 1-7/2015 роз`яснив, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить відповідно компетенції суду щодо повернення уже складеного протоколу про адміністративне правопорушення для доопрацювання.

Встановлено, що вказане в протоколі адміністративне правопорушення вчинено у 2022 році, таким чином, станом на момент надходження до суду матеріалу закінчився строк накладення адміністративного стягнення на правопорушника, передбачений ст. 38 КУпАП.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV).

Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Вищевказана норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, якщо на час розгляду справи не закінчився строк давності.

Таким чином, вина особи, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, що прямо вказано в п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення за ст. 245 КУпАП, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у відповідності до закону.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Судом встановлено, що правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП ОСОБА_1 вчинено у 2022 році, тому відлік часу суд веде з моменту вчинення правопорушення, при цьому, на момент розгляду справи судом закінчився строк накладення адміністративного стягнення за вчинене правопорушення.

Враховуючи те, що на час розгляду справи суддею закінчились строки накладення адміністративного стягнення, що передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, то провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з пропущенням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 38, п. 6 ч. 1 ст. 212-2, п. 7 ст. 247, ст. 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 6 частини 1 статті 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги Полтавським апеляційним судом, постанова якого набирає законної сили негайно після її винесення.

Повний текст постанови складено та оголошено 12.01.2024.

Суддя Маханьков О.В.