ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/502/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Строценя Т.О. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) в дохід держави.

Згідно постанови, ОСОБА_1 23 травня 2024 року о 21.05 год. в м. Тернополі, на вул. Кривоноса, керував транспортним засобом марки «Peugeot Expert», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Алкотест Драгер 6820» та проїхати у медичний заклад КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР для визначення стану сп`яніння, ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Строцень Т.О. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2024 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що:

права ОСОБА_1 та його захисника передбачені ст.270 КУпАП були порушенні, так як суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги подане письмове клопотання про відкладення розгляду справи, та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника;

в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому медичному закладі;

відеозаписи наявні у матеріалах справи є недопустимими доказами, так як вони не є безперервними;

як направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 23 травня 2024 року, так і письмові пояснення ОСОБА_1 жодним чином не підтверджує відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 ;

Постанова серії ЕНА №2220769 від 23 травня 2024 року не може підтверджувати вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП;

оптичний диск, наявний у матеріалах справи із відео-файлом, без цифрових підписів як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Заслухавши доводи захисника Строценя Т.О., який просив проводити розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №885277 від 23 травня 2024 року; аудіовізуальному диску на якому зафіксований факт порушення ОСОБА_1 п.15.9 «и» ПДР України, а також зафіксовано категоричну відмову останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 23 травня 2024 року в якому наявна відмітка про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння; письмових поясненнях ОСОБА_1 від 23 травня 2024 року; копії постанови серії ЕНА №2220769 від 23 травня 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; рапорті командира роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП від 23 травня 2024 року; довідці з ІПНП України про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних даних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в оскарженій постанові по цій справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо розгляду справи у відсутності належно повідомленого правопорушника, оскільки ОСОБА_1 про час, місце слухання справи був належним чином повідомлений при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується матеріалами справи (а.с.1).

Доводи апеляційної скарги про те, що передбачені ст.270 КУпАП права ОСОБА_1 та його захисника були порушенні тим, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги подане письмове клопотання про відкладення розгляду справи, та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, не можуть бути підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, оскільки вони не визначені такими у ст.247 КУпАП.

Також, для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи можливість реалізувати усі процесуальні права, передбачені ст.ст. 268, 271 КУпАП, в тому числі подати нові докази і викласти свої доводи щодо суті правопорушення та користуватися правовою допомогою адвоката, була забезпечена ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду.

Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому медичному закладі є надуманими, так як вони спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема даними відеозапису (файл part_00000_export-5xdmd.mp4, періоди запису з 21:11:30 по 21:11:35 та з 21:14:20 по 21:15:50 год) зафіксовано як працівник поліції, у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, які були озвучені ОСОБА_1 , запропонував останньому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також проїхати у медичний заклад і при цьому детально роз`яснив обов`язковість проходження такого огляду і наслідки відмови від нього, однак водій спочатку вимогу поліцейського ігнорував, а потім у категоричній формі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наведені дані відеозапису повністю спростовують твердження апелянта, що до 21год. 14 хв. ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння і він від нього не відмовлявся.

Доводи апелянта про те, що о 21 год. 14 хв. 45 сек ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння є надуманими, оскільки згідно даних вказаного відеозапису ОСОБА_2 в цей момент сидів на задньому сидінні свого автомобіля і на вимогу поліцейського пройти огляд в цей момент не дав жодної відповіді, а після повторних питань висловив категоричну відмову.

Крім того, зафіксована цим відеозаписом поведінка ОСОБА_1 в період з 21 год. 06 хв. по 21 год. 31 хв. не викликає жодних сумнівів у тому, що він своїми діями ухилявся і висловлюваннями категорично відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а тому доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не давали ОСОБА_1 можливості відповідати на поставлені йому питання і почали складання протоколу не отримавши і не чекаючи відповіді ОСОБА_1 є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявні у матеріалах справи відеозаписи є недопустимими доказами, так як вони не є безперервними, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, не спростовує факту вчинення ним правопорушення.

Той факт, що долучені до матеріалів справи відеозаписи не містять цифрових підписів як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення їх копій, що на думку апелянта повинно мати наслідком визнання його недопустимим доказом, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки цей відеозапис здійснений у встановленому порядку нагрудною камерою працівників поліції і відсутні жодні відомості, які би ставили під сумнів достовірність подій і обставин, які ним зафіксовані.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Строценя Т.О. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2024 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя