Провадження № 33/4808/1087/24
Категорія ч.1 ст.164 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2024 року відносно нього, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_1 , визнаний винним за ч.1 ст.164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень без конфіскації майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,8 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 02.08.2024 року о 10:59 у місті Івано-Франківську надавав послуги з перевезення пасажирів за допомогою таксі, тобто здійснював господарську діяльності без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання, чим порушив ч.1 ст.58, ч.1 ст.128 ГК України. Своїми діями він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є незаконною та не обґрунтованою. Стверджує, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущено з поважних причин. Про існування постанови суду відносно нього він дізнався 07.11.2024 року із сайту Судова влада України. Апелянт був впевнений, що суд відкладе розгляд справи призначеної на 28.10.2024 року, оскільки він не міг прибути в судове засідання з об`єктивних причин, про що на електронну адресу суду подавав заяву про відкладення розгляду справи та документи про перебування на лікуванні через травму ноги. Очікуючи на повідомлення від суду про наступне судове засідання, він дізнався про існування постанови та 15.11.2024 року ознайомився з матеріалами справи та отримав копію постанови. Поштою копію постанови суду він не отримував. На думку апелянта, судом безпідставно не було взято до уваги клопотання про відкладення розгляду справи, а тому суд, розглянувши справу без його участі, порушив право на захист. Крім того зазначає, що копію протоколу йому вручено не було. Він не погоджується з висновками про вчинення правопорушення, оскільки не вважає послуги з перевезення людей за допомогою мобільного додатку, здійсненням господарської діяльності. Стверджує, що на даний час пройшли строки притягнення його до відповідальності.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, останню скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Про час та місце апеляційного розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином. В судове засідання не з`явився та подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови суду в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які об`єктивно були непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із хворобою, а також копію довідки закладу охорони здоров`я.

За таких обставин, на момент розгляду справи судом першої інстанції були підстави для відкладення судового розгляду та надання правопорушнику права бути присутнім в судовому засіданні.

Зазначене порушення з боку суду першої інстанції, а також перебування ОСОБА_1 на лікуванні перешкодили йому своєчасно дізнатися про наявність оскаржуваного судового рішення та оскаржити його.

Враховуючи зазначені обставини, з метою відновлення доступу особи до правосуддя, строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Що стосується апеляційних вимог, апеляційний суд дійшов висновків, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, ст.294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У даній справі суд першої інстанції зазначених вимог діючого законодавства дотримався та дійшов правильних висновків про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за обставин наведених у постанові.

Обставини справи, які були встановлені судом та зазначені у постанові про адміністративне правопорушення, підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №2607 від 02.08.2024 року (а.с.2), копією акту про результати проведеної фактичної перевірки (а.с.3-5), копією акту відмови від отримання другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 6-7).

Доводи ОСОБА_1 , що його дії не містять складу адміністративного правопорушення не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Так, за змістом ч.1 ст.164 КУпАП адміністративна відповідальність за даною нормою закону настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

При цьому, згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до положень ст.42 ГК, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч.1 ст.58 ГК, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» окрім іншого, ліцензуванню підлягає вид господарської діяльності - перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

На виконання вищезазначеної норми закону постановою Кабінету Міністрів України №1001 від 02.12.2015 року затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, якими регламентовано обов`язкові до виконання вимоги для ліцензіата під час провадження ним вказаного виду діяльності.

Відповідно до п.86 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року № 176 (згідно чинної редакції), передбачено, що автомобільний перевізник, автомобільний самозайнятий перевізник, які здійснюють перевезення пасажирів та їх багажу на таксі, повинен дотримуватися вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів. Для надання послуг таксі автомобільні перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства та обладнані відповідно до встановлених технічних вимог транспортні засоби, відповідну ліцензію.

Проте, в ході проведення фактичної перевірки ДПС України, було замовлено таксі через мобільний додаток «Uklon» за попередньо узгодженим маршрутом та з відповідною оплатою та здійснено контрольно-розрахункову операцію на суму 95 грн. Перевезення здійснювалося автомобілем «Renault Megane Scenic» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Івано-Франківськ, під керуванням ОСОБА_1 .

Таким чином, факт здійснення перевезення водієм ОСОБА_1 пасажирів без його державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, є доведеним, а тому його дії містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими.

Що стосується апеляційних доводів, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність апелянта, вони не спростовують висновків викладених в постанові. ОСОБА_1 мав можливість з`явитися до суду апеляційної інстанції, реалізувати свої права, зокрема надати пояснення та докази на спростовання встановлених місцевим судом обставин. Проте, він таке право не реалізував та висновків суду першої інстанції не спростував, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Ф.С. Шигірт