Єдиний унікальний № 946/550/24
Провадження № 3/946/453/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2024 року м.Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигулін С.М., розглянувши матеріали адміністративного провадження про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого

до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2024 року о 18 годині 35 хвилин на проспекту Незалежності № 182 м. Ізмаїла Одеської області ОСОБА_1 у порушення вимоги п. 2.5 правил дорожнього руху керував автомобілем «Mitsubishi Pagero Sport» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками стану алкогольного сп`яніння чи іншого сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляну на стан алкогольного сп`яніння.

Своїми діями вчинив керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

За результатами дослідження визнається доведеним наступне.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також у запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення вказав, що протокол складений у порушення Інструкції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ № 1376 від 06 листопада 2015 року та зареєстрована в Міністерстві юстиції України за № 1496/27941 від 01 грудня 2015 року. Порушення визначив у відсутності безперервного фіксування з нагрудної відеокамери (відеореєстратора), відомості про номер та серію якої відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення. Також вказав, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка у свою чергу була підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, він відчував запаморочення та належним чином не міг контролювати свої дії, висловлювати свої думки, захищати свої права та реагувати на вимоги і дії поліцейських. Внаслідок вказаного вважав, що співробітник поліції пропонує йому проїхати до медичного закладу для надання медичної допомоги, проти чого він і заперечував та не надавав згоду. Вказані обставини вважає такими, що зумовлюють закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Диспозицією ст. 130 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, за порушення якого складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №536654 від 20 січня 2024 року передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За вимогами ст. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом із тим, відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року визначено, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; з урахуванням чого Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Враховуючи викладене, обвинувачення за ст. 130 КУпАП відповідно до практики ЄСПЛ слід розглядати як кримінальні з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року визначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів необхідно керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Рішенням Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину (правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконній спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогою ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Окрім вказаного, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі автоматичну фото- і відеотехніку, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Відповідно п.п.2 п.2 розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Відповідно до вимог п. 5 розділу II зазначеної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В судовому засіданні встановлено, що на електронному носії, який долучений до матеріалів провадження, визначені обставини, за якими 20 січня 2024 року о 18 годині 35 хвилин на проспекту Незалежності № 182 м. Ізмаїла Одеської області ОСОБА_1 під час керування автомобілем «Mitsubishi Pagero Sport» номерний знак НОМЕР_1 здійснив виїзд на зустрічну смугу, де здійснив зіткнення з іншим транспортним засобом. Свою провину у вчиненні вказаних дій ОСОБА_2 беззаперечно визнав.

Разом із тим, вказані обставини стали підставою для перевірки ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, від чого ОСОБА_2 відмовився.

Відмова від проходження на стан алкогольного сп`яніння відбулась за присутності співробітників «Швидкої медичної допомоги», які приїхали на виклик співробітників поліції, які у свою чергу складали протокол про адміністративне правопорушення. Наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного або іншого сп`яніння співробітники медичної служби визнали безумовними. Вказані обставини зафіксовані на електронному носії, співробітники медичної служби визнали відсутність підстав для госпіталізації ОСОБА_2 , який відмовився як від медичної допомоги, так і від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу підтверджено актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та долученим направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Сукупність вказаних доказів визначає правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 за ознаками ст. 130 ч.1 КУпАП.

у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особі порушника, ступінь його вини, обставини справи та призначається накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись ст. 284 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та стягнути штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 17 000 грн. (сімнадцять тисяч грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 605,6 грн. (шістсот п`ять грн. 60 коп.)

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Жигулін С.М.