П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2702/23

Провадження № 3/348/35/24

09 січня 2024 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Матолич В.В., розглянувши справу, яка надійшла з Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП,

встановила:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 31.10.2023о 01.00 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом по вул. Грушевського у м. Надвірна, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України. Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ним подано позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ст.126 КУпАП, вважає, що розгляд цієї справи неможливий до винесення рішення судом про скасування постанови.

Суд не вважає поважними причини для відкладення судового засідання, викладені у клопотанні ОСОБА_1 , оскільки оскарження ним постанови про накладення адміністративного стягнення не перешкоджає розгляду даної справи. Крім цього, судове засідання у даній справі суд призначає вже вчетверте. У жодне з цих засідань ОСОБА_1 не з`явився. Документ, що засвідчує поважні причини неявки долучено тільки щодо неявки у судове засідання, призначене на 26.12.2023. За таких обставин, суд доходить висновку щодо проведення розгляду даної справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки процесуальна поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не демонструє його готовності брати участь у судовому розгляді, а відповідно до ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у даній категорії справ за умови, що таку особу було належно повідомлено про час і місце розгляду справи не є обов`язковою.

У ході судового розгляду ОСОБА_1 подав заперечення, в якому зазначив, що 18.09.2023 його позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік за рішенням суду. З того часу він не користується будь-якими транспортними засобами. Автомобіль NISSАN РАТRОL НОМЕР_1 не належить йому на праві приватної власності та не перебуває в його користуванні. 31.10.2023 приблизно о 01:00 годині, він вийшов на прибудинкову територію із власної квартири, що розташована в АДРЕСА_2 . Приблизно через 10 хвилин до нього під`їхав екіпаж працівників поліції, вдягли кайдани без пояснення причин та доставили у Надвірнянський районний відділ поліції. Такі дії поліції вважає протиправними, не було жодних підстав для застосування до нього спеціальних засобів, оскільки будь-якого опору не вчиняв. У відділі поліції щодо нього склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП. Вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення складені щодо нього через особисту неприязнь поліцейського Оста`пюка В. та ОСОБА_2 . Зазначає, що викладені ним обставини підтверджуються відеозаписом з боді-камери працівників поліції, який долучений до матеріалів справи. Враховуючи наведене, просив закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокерма: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 не було вручено протокол про адміністративне правопорушення після його складання. На відео не зафіксовано відмову від отримання протоколу. До матеріалів справи долучено супровідний лист щодо відправки протоколу засобами поштового зв`язку у зв`язку з відмовою від отримання цього протоколу, а також квитанцію про здачу для пересилання рекомендованого поштового відправлення. При перевірці доставки встановлено, що 07.11.2023 відправлення не було вручено під час доставки, причини невручення не зазначено.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 надано відеозаписи з відеореєстратора у службовому автомобілі та відеозаписи з боді-камери працівника поліції (7 фрагментів). На цих записах не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також що до нього була застосована належна правова процедура. Так, на відео зафіксовано, що екіпаж поліції переслідує транспортний засіб. Втрачають його з виду. Потім виявляють цей транспортний засіб припаркованим у дворі. На наступному фрагменті відео зафіксовано, як працівники поліції під`їхали на патрульному автомобілі до ОСОБА_1 , який стояв на тротуарі. Чи знаховдився він поблизу місця, де був припаркований автомобіль на відео не видно. Працівники поліції вийшли зі службового автомобіля, без пояснення причин надягнули на ОСОБА_1 кайданки. Запропонували пройти огляд на стан сп`яніння без пояснення підстав проходження такого огляду та без роз`яснення права пройти вказаний огляд у медичному закладі. Після цього доставили ОСОБА_1 у відділення поліції, де склали протокол за ч.2 ст.130 КУпАП.

До матеріалів справи долучено акт огляду на стан сп`явніння, відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився та направлення на огляд у медичний заклад, відповідно до якого ОСОБА_1 від огляду відмовився. Акт огляду складено за відсутності свідків, хоча письмові пояснення свідків долучено до матеріалів справи. На відео свідків немає. Зі змісту відеозапису встановлено, що працівники поліції не роз`яснили право пройти огляд у медичному закладі.

За таких обставин, долученими до матеріалів справи доказами не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а тому були відсутні підстави для проведення огляду цієї особи на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.

Так, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що долучені до матеріалів справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом.

У п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суддя доходить висновку, що справа про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284КУпАП, суддя,

постановила:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правпорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про накладення адміністративного стягнення подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Матолич В.В.