ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області 08 грудня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , - визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 15 жовтня 2023 року о 00 год. 17 хв. в с. Коровія, вул. Головна, 2, Чернівецького району Чернівецької області, керував автомобілем марки «BMW Х5», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, в порушення п.2.5 ПДР, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Апелянт ОСОБА_1 у своїй скарзі вважає, що внаслідок неповного з`ясування судом обставин справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, призвели до неправильного вирішення справи.

Як у судовому засіданні, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає повністю, так

ЄУНСС №715/3326/23 Головуючий у І інстанції: Маковійчук Ю.В.

Провадження №33/822/12/24 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

як не керував транспортним засобом 15.10.2023 у стані алкогольногосп`яніння. Того дня не вживав алкогольні напої, ознак алкогольного сп`яніння не мав, однак в комендантський час був вимушений діяти відповідним чином в стані крайньої необхідності.

Вказує, що 15.10.2023 ОСОБА_2 та її малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були у нього в гостях у АДРЕСА_1 . Близько 23 год. 14.10.2023 її син ОСОБА_5 грався з кішкою, пив сік з цитрусових, коли раптом у нього почалися сильні набряки слизової порожнини рота, губ та очей, дитина почала задихатися. ОСОБА_2 лікар за фахом, одразу розпізнала прояв приступу, надала дитині наявний медичний препарат «Еріус», а так як комендантська година, викликати таксі неможливо, попросила його терміново відвести їх з дитиною додому в с. Чагор.

Виходячи із критичних обставин, які склалися та загрожували життю малолітньої дитини, він змушений був їхати на прохання знайомої, дитина якої потребувала невідкладної допомоги.

За словами знайомої, дитина страждала на алергію і їй необхідно було зробити ін`єкцію «Дексаметазону» для зняття набряку. У зв`язку з комендантською годиною вони не могли викликати ані таксі, ані швидку допомогу. Під час зупинки його о 00-17 год. працівниками поліції, в машині перебували малолітні діти, один з яких потребував невідкладної медичної допомоги, тому він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

За законом, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

Приймаючи до уваги, що небезпека за викладених обставин не могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам, таким чином він відповідно до ст. 17 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів КАС від 21.12.2018 справа №686/5225/17).

У зв`язку з чим, просить скасувати рішення суду першої інстанції щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закрити у зв`язку із вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вислухавши пояснення останнього та дослідивши наявні докази в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

В суді апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 повністю підтримав подану ним апеляцію і просив задовольнити її з підстав зазначених в ній, скасувати постанову суду першої інстанції, т.я. його вина не доведена.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимога цих правил, а також бути взаємно ввічливими, а відповідно до п.2.4 на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Заперечення ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції своєї вини у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Пункт 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КпАП України, про що ОСОБА_1 був належним чином попереджений працівником поліції.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №035641 від 15.10.2023, яким встановлено, що 15 жовтня 2023 року о 00 год. 17 хв. в с. Коровія Чернівецької області, по вул. Головна, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено в повному обсязі, проте підписати його останній відмовився. Будь яких заперечень, незгоди, зауважень чи клопотань не заявив, від надання пояснень в порядку ст. 63 Конституції України відмовився (а.с.1).

На думку суду, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується також і наявними в матеріалах справи відеозаписами.

Зокрема, апеляційним судом встановлено, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини були зафіксовані на відеозаписах наданих працівниками поліції 476054, 476888, на яких чітко зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння і останньому роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду (а.с.8).

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, …, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, …, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд ОСОБА_1 мав проводитися у зв`язку з виявленням у нього таких ознак: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Проте, огляд за допомогою технічного засобу не проведено, так як ОСОБА_1 відмовився (а.с.3).

Більше того, працівником поліції було підготовлено направлення на огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння у ОНД м. Чернівці, через виявлені ознаки сп`яніння, такі як: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Разом з тим, ОСОБА_1 не було доставлено до ЧОНД, оскільки останній відмовився від огляду і в закладі охорони здоров`я (а.с.4).

До того ж, ОСОБА_1 не заперечував факту вживання спиртних напоїв, однак від проходження огляду відмовився, про форс-мажорні обставини нічого не розповідав.

Попри це, з розписки ОСОБА_2 вбачається, що остання зобов`язалась доставити т/з BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 у с. Чагор Глибоцького р-ну, що в свою чергу свідчить про те, що водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування автомобілем (а.с.5), а свідок мала водійські права, а також можливість самотужки доїхати з хворим сином до дому для надання необхідної медичної допомоги останньому.

Зазначені вище докази підтверджують факт перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння та свідомої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, задля можливого уникнення відповідальності за вчинене діяння, а отже у суду немає підстав недовіряти наявним в матеріалах справи доказам та сумніватися в їх правдивості.

Окрім того, відповідно до глави ІІ п.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, - з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Проте, в даному провадженні ОСОБА_1 відмовився від будь-якого огляду запропонованого поліціантом.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван

де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

Отже, наявні в матеріалах справи докази є належними та допустимими й складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень вимог законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доказів на спростування висновків місцевого суду щодо факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в апеляційній скарзі останнім не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Що стосується твердження ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом та діяв у стані крайньої необхідності, а отже не підлягає адміністративній відповідальності, то вони не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Слід зазначити, що така позиція водія ОСОБА_1 була предметом розгляду судом першої інстанції, і районним судом належним чином вмотивовано у постанові свої висновки в цій частині, з якими погоджується суд апеляційної інстанції та вважає, що наведені вище твердження ОСОБА_1 є вигаданими та надуманими, задля уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Судом апеляційної інстанції під час підготовки справи до розгляду були переглянуті відеозаписи наявні в матеріалах справ. З даних відеозаписів вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль «BMW Х5» д.р.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_1 у комендантську годину. В салоні автомобіля була жінка та двоє дітей. При цьому, ні ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, а ОСОБА_2 не вказувала, що водієм була вона чи хтось інший.

Варто уваги й те, що зі слів ОСОБА_2 стало відомо, що остання мала намір сісти за кермо одразу, однак ОСОБА_1 не погодився.

Твердження ОСОБА_1 , що він діяв в стані крайньої необхідності, оскільки в одного з дітей була алергічна реакція і терміново потрібна була медична допомога, не можуть бути взяті судом до уваги, зважаючи на таке.

Відеозаписами встановлено, що під час зупинки транспортного засобу, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не повідомляли поліціантів про необхідність надання дитині невідкладної медичної допомоги.

При цьому, ні водій, а ні пасажирка не надали своїх письмових пояснень з приводу події, яка мала місце та їх крайніх дій в даній ситуації. Окрім того, з моменту зупинення транспортного засобу та подальших дій працівників поліції пройшов значний проміжок часу. Ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не зазначали та не звертали уваги поліціантів на ту обставину, що дитині потрібна негайна медична допомога, і що вони дуже поспішають та хвилюються за стан дитини, щоб вказувало на їх дії в стані крайньої необхідності.

Отже, все вище наведене не свідчить про те, що ОСОБА_1 дійсно поспішав та діяв у стані крайньої необхідності, а доказів, які були б беззаперечними та узгодженими між собою з цих підстав, останнім надано не було, як в суді 1-інстанціїї, так і в апеляційному суді.

Слід також зазначити, що матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний з протоколом про адміністративне правопорушення, а неправомірні дії працівників поліції щодо порушення його огляду на стан сп`яніння чи прав не були предметом окремого оскарження в суді.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

На думку суду вказані докази є належними, допустимими та достовірними й не викликають сумнівів. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у зв`язку із вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу апелянта - залишити без задоволення, а постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 , про визнання винним за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська