Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6382/24 Головуючий у 1-й інст. Мороко С. В.
Номер провадження №33/4805/1270/24
Категорія ч.1 ст.130КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - Олянюка Віталія Леонідовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 серпня 2024року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 28.07.2024 о 04 год. 07 хв. в м.Бердичеві по вул.Садова, 51/30, ОСОБА_1 передав право керування автомобілем BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (г) ПДР України. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Олянюк В.Л. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, вказав, що у матеріалах справи відсутні докази підтвердження того, що ОСОБА_1 , передаючи керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , знав, об?єктивно міг знати чи повинен був знати, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тобто свідомо передав ОСОБА_2 керування транспортним засобом, завідомо знаючи, що той перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 г) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9 г) Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №104926 від 28.07.2024, з якого вбачається, що 28.07.2024 о 04 год. 07 хв. в м.Бердичеві по вул.Садова, 51/30, ОСОБА_1 передав право керування автомобілем BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря Бердичівської ЦМЛ «116, чим порушив вимоги п.2.9 г) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП(а.с.3);

копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №760861 від 28.07.2024, який складений відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення вимог п.2.9 (а) ПДР (а.с.5);

копією результату тесту №1192 від 28.07.2024, а саме, проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольногосп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 на місці зупинки транспортного засобу, результат позитивний - 2,02 проміле (а.с.6);

копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакціївід 28.07.2024 за №116, відповідно до якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.6);

відеозаписом обставин події (а.с.2).

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.9 г Правил дорожнього руху України - передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було відомопро перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу.

На переконання апеляційного суду метою таких доводів є уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за передачу керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 як особа, яка володіє транспортним засобом BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , при передачі керування мав пересвідчитись, що стан водія дозволяє керувати транспортним засобом, оскільки від цього залежить безпека учасників дорожнього руху.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.1,2 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 серпня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич