Справа № 463/9869/23 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 33/811/495/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Дунаса Р.Т., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 05 березня 2024 року,

встановив:

постановою Личаківського районного суду м.Львова від 05 березня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрано йому покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 21 жовтня 2023 року о 01:10 на вул. Кільцевій, 12 у м. Винники Львівської області керував автомобілем марки «Volvo S60», н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку №002498, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На цю постанову 14 березня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у мотивах якої вказав, що повний текст апеляційної скарги буде ним подано після отримання копії оскаржуваної ухвали. 27 березня 2024 року ОСОБА_1 апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження. Просить визнати поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження, поновити такий строк, скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 05 березня 2024 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що копія оскаржуваної постанови у паперовому вигляді йому не надсилалась, а електронний варіант такої ним отримано через розсилку судом процесуальних документів 19 березня 2024 року. Короткий текст апеляційної скарги подано 14 березня 2024 року.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною.

Зазначає про те, що ним не оскаржується факт вживання алкоголю та висновок медичного закладу щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння, проте, стверджує, що такий огляд є недійсним, висновок недопустимим доказом у справі.Зокрема, зазначає про те, що висновок щодо результатів медичного огляду ньому не надали, такий висновок складений всупереч вимог закону не у трьох, а у одному примірнику та йому не вручений.

Звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні всупереч вимог ст.251, 254, 256 КУпАП докази на підтвердження обставин щодо керування ним транспортним засобом та перебування за кермом на момент зупинки автомобіля працівниками поліції, місця та часу складення протоколу, його присутності під час складення протоколу, роз`яснення при складенні протоколу його прав і обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, його відмови від підпису протоколу та відповідного запису про це в протоколі, а також вручення йому копії протоколу.

Стверджує, що із наявних відеоматеріалів вбачається, що автомобіль не рухається, він не перебуває за кермом, а стоїть ззовні біля лівих дверцят, в салоні автомобіля перебувають ще три особи, кожен з яких може бути водієм, автомобіль стоїть припаркований, а не на проїжджій частині, фари та двигун вимкнені. Відтак, подані поліцією до суду матеріали не містять доказів про керування ним транспортним засобом та виконання ним функцій водія і доказів зупинки працівниками поліції автомобіля під його керуванням.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та його представника адвоката Дунаса Р.Т. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Щодо пропуску строку апеляційного оскарження, то апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для поновлення такого строку, в силу того, що строк на апеляційне оскарження не пропущено. Оскаржувану постанову винесено суддею Личаківського районного суду м. Львова 05 березня 2024 року, десятиденний термін апеляційного оскарження згідно вимог ч.2 ст.294 КУпАП спливає 14 березня 2024 року. Апеляційну скаргу подано 14 березня 2024 року, відтак строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Згідно із положеннями ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, такі вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 , суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі, не дала їм належної оцінки.

За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, для встановлення наявності в діяннях особи складу зазначеного адміністративного правопорушення підлягає доказуванню не лише факт перебування особи в стані сп`яніння, а й факт керування особою транспортним засобом, та її відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Вказане правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатися, тобто з моменту запуску його двигуна. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом.

Із оглянутого апеляційним судом відеозапису події вбачається, що автомобіль марки «Volvo S60», н.з НОМЕР_1 стоїть у нерухомому стані обабіч головної дороги, двигун не працює, аварійна світлова сигналізація не ввімкнена. ОСОБА_1 не перебуває за кермом автомобіля, стоїть біля передніх дверей автомобіля і розмовляє з працівниками патрульної поліції.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що в цей день ОСОБА_1 повертався з роботи. Працює на посаді завідувача відділу неврології у Львівському обласному госпіталі ветеранів війн та репресованих імені Юрія Липи. Відчув себе погано, зателефонував до колеги, щоб він забрав його, та чекав товариша обабіч дороги. Під`їхали працівники патрульної поліції, запитали у чому справа, так як вже була комендантська година.

Оскільки факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , категорично заперечує й нічим іншим, цей факт не підтверджується, а наявні у матеріалах справи докази, на які посилався суд першої інстанції, не підтверджують факту перебування транспортного засобу марки «Volvo S60», н.з НОМЕР_1 у русі під керуванням ОСОБА_1 , то у суду апеляційної інстанції присутній обґрунтований сумнів щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735. (далі Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок)

Згідно із п.22 розділу III згаданої Інструкції - висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Апеляційний суд погоджується і вважає підставними та обґрунтованими доводи апелянта, у тому, що з боку працівників поліції мало місце порушення вимог КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 щодо процедури проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, що має наслідком недійсність такого огляду.

Так, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, роз`яснення при складенні протоколу ОСОБА_1 його прав і обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, відмови ОСОБА_1 від підпису протоколу та відповідного запису про це в протоколі, а також вручення йому копії протоколу про адміністративне правопорушення та копії медичного висновку

Відповідно до п.2 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, включення відео реєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки».

Із оглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що такий, у порушення вимог Інструкції, не є безперервним. Так, із згаданого відеозапису не видається можливим встановити факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки «Volvo S60», н.з НОМЕР_1 , факт зупинки працівника патрульної поліції на виконання вимог ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» автомобіля марки «Volvo S60», н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , факт вручення ОСОБА_1 примірника висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на виконання абз.2 п.13 Порядку та п.20 розділу III Інструкції. Відтак такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Отже, апеляційним судом встановлено, що з боку працівників патрульної поліції під час огляду ОСОБА_1 мало місце порушення вимог Інструкції та Порядку, а отже висновок лікаря від 21 жовтня 2023 року №002498 за результатом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не є належним та допустимим доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на те, що в матеріалах справи не міститься належних й допустимих доказів на підтвердження, поза розумним сумнівом, факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачаться на його користь.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування як незаконної постанови суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи були проігноровані встановлені апеляційним судом обставини, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Личаківського районного суду м.Львова від 05 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ