Справа № 950/3465/24
Провадження № 3/950/1752/24
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Косолап В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 ; працює ДК «Коваленко», деревообробник, РНОКПП НОМЕР_1 ) за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом Серії ВАВ № 009500 від 30.10.2024, 26.10.2024 о 23 год. 45 хв. ОСОБА_1 за місцем мешкання по АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , під час якого словесно ображав та словесно погрожував фізичною розправою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що 26.10.2024 ввечері він був вдома. Згодом прийшла його дружина. На ґрунті ревнощів він з нею посварився, вона забрала дітей та пішла до ОСОБА_3 , яка проживає неподалік по АДРЕСА_3 . В цей же час між ним та чоловіком ОСОБА_3 стався конфлікт, останній подзвонив, щоб ОСОБА_1 вийшов на вулицю. Він вийшов, між ними відбулася бійка. Жодного насильства по відношенню до дружини він не вчиняв, сварка була вдома, ніхто її не чув і не бачив. Також і ОСОБА_3 не бачила жодної сварки між ними оскільки вона викликала поліцію через бійку ОСОБА_1 з її чоловіком.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 26.10.2024 дійсно між нею та чоловіком виникла сварка на ґрунті ревнощів. Однак у поліцію вона не зверталась, жодного психологічного чи іншого тиску з боку чоловіка не зазнавала, захисту не потребувала. Через сварку з чоловіком вона вирішила піти до куми ОСОБА_3 , яка і викликала поліцію через бійку їх чоловіків. О 23 год. 45 хв. вони з чоловіком уже не були вдома як зазначено у протоколі.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу ОСОБА_2 , дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. «b» статті 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами від 11.05.2011 (Стамбульська конвенція) «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Домашнє насильство розуміється як вид поведінки (активних дій) відповідно до якої одна особа (кривдник) намагається встановити контроль над іншою особою (жертвою насильства).

При цьому домашнє насильство у формі психологічного насильства передбачає активні дії (словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування тощо) якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 280 КУпАП суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення; чи винна особа у його вчиненні; чи підлягає особа адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 26.10.2024 о 23 год. 45 хв. ОСОБА_1 за місцем мешкання по АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , під час якого словесно ображав та словесно погрожував фізичною розправою.

У заяві від 27.10.2024 ОСОБА_2 вказала, що 26.10.2024 о 23 год. 45 хв. її чоловік вчинив відносно неї домашнє насильство, однак зміст такого насильства не розкрито, не відображено фактичних обставин.

У судовому засіданні ОСОБА_2 не змогла пояснити таке формулювання, посилаючись на те, що це було давно, а в чому саме полягає домашнє насильство їй не відомо. Також вона повідомила суду, що сварка з чоловіком не викликала у неї жодних відчуттів незахищеності чи пригнічення.

Натомість домашнє насильство передбачає наявність кривдника та особи, яка потерпає від його насильства жертви такого насильства, і в таких випадках саме жертва насильства потерпає від активних дій кривдника.

Протокол натомість містить шаблонні фрази («словесно ображав», «погрожував фізичною розправою»), не містить вказівки на наявність ознак домашнього насильства та не розкриває і не підтверджує об`єктивної сторони правопорушення.

Також матеріали справи не містять доказів того, що потерпіла звернулася за захистом до працівників поліції, оскільки неправомірні дії ОСОБА_1 , викликали у неї побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Натомість як встановлено судом, ОСОБА_2 взагалі не зверталась до поліції з приводу указаної події.

Як свідчить копія електронного рапорту від 27.10.2024 № 6401, на лінію 102 з приводу вчинення ОСОБА_1 сімейної сварки повідомив працівник поліції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 (справа «Кобець проти України» Суд вказав: «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом». Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд вважає, що у діях останнього відсутній склад зазначеного правопорушення, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Вадим КОСОЛАП