ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1467/24 Справа № 194/785/24 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Мерцалова Михайла Юрійовича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Парафіївка Белебеївського району БАРСР, громадянина України, пенсіонера, ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з конфіскацією предметів торгівлі.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 , 20.04.2024 року о 10-00 год., перебуваючи на своєму робочому місці, а саме на ринку «Західний-Донбас», що по вул. Харківська в м. Тернівка, здійснив роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а саме: горілкою об`ємом 1 л та 0,5 л на розлив без марки акцизного податку ОСОБА_2 вартістю по 180 грн. за дві пляшки, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , 20.04.2024 року о 10-00 год., перебуваючи на своєму робочому місці, а саме на ринку «Західний-Донбас», що по вул. Харківська в м. Тернівка, здійснив продаж алкогольних напоїв, а саме горілки об`ємом 1 л та 0,5 л без відповідної ліцензії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Мерцілов М.Ю. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову постанову, якою закрити провадження по справі у звязку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо систематичності вчинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, що підлягає ліцензуванню. Матеріали справи не містять даних про фіксацію реалізації продукції та отримання економічних результатів.

Вказує, що пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є недостатніми доказами. Відсутні докази щодо вмісту алкоголю у вилучених пряшках.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, від захисника ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без участі сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції належним чином не були з`ясовані обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 156 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

При цьому, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

В свою чергу, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Господарською діяльністю відповідно до п. 1. 32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як слідує з постанови суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, послався як на докази його винуватості на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника поліції, письмові пояснення свідків, протокол вилучення товарів від 20.04.2024 року, копією свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 , фото таблицю.

Разом з тим, як протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника поліції так і ніші докази у справі не містять відомостей про те, кому ОСОБА_1 здійснював продаж алкогольних напоїв, протягом якого часу він здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, оскільки господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер); всі встановлені окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для висновку про здійснення господарської діяльності.

Письмові пояснення свідків взагалі містять посилання на чоловіка на імя Геннадій, що в даному випадку позбавляє можливості ідентифікувати особу, яка здійснювала систематичний продаж алкогольних напоїв без марок акцизного податку та без ліцензії.

При цьому, для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП слід обовязково встановити, чи здійснювалась нею господарська діяльність, яка підлягає ліцензуванню.

Виходячи із викладеного апеляційний суд вважає, що підстав для оцінки діяльності ОСОБА_1 як систематичної, з метою одержання прибутку, тобто, господарської в розумінні ст.ст. 3,42 ГК України немає, оскільки належних та допустимих доказів цих обставин суду не надано.

Що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП апеляційний суд зазначає наступне.

Так, положення ч. 1 ст. 156 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_1 , встановлюють відповідальність за здійснення роздрібної або оптової торгівлі, зокрема алкогольними напоями без марок акцизного податку.

Даних про те, які саме дії відповідно до диспозицій ч. 1 ст. 156 КУпАП вчинив ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення не містить, а викладені в ньому відомості про здійснення ОСОБА_1 роздрібної торгівлі алкогольними напоями не відповідають фактичним обставинам справи.

Рапорт працівника поліції повністю дублює зміст протоколу. Що стосується фотознімків, то вони лише доводять наявність пляшок з рідиною в середині, доказів наявності в них алкогольних напоїв матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції залишено поза увагою наведені недоліки, допущені уповноваженою посадовою особою під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачене ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не забезпечив справедливий розгляд справи, формально поставився до перевірки відомостей, що містяться у протоколах про адміністративні правопорушення, та прийшов до хибного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень.

Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності події і складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП, так як обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи, тому на підставі наявних матеріалів справи апеляційний суд позбавлений можливості дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, щодо якої складено протоколи, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за вказаними правовими кваліфікаціями, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Мерцалова Михайла Юрійовича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати не винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 164 КУпАП та провадження по даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вилучені речі повернути у відповідності до вимог ст. 296 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун