Справа № 463/6525/24 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 33/811/1761/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника адвоката Дяківа В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дяківа Володимира Богдановича на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрано йому покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 7 липня 2024 року о 20:56 год. у м. Львові на вул. Личаківська, 232, керував транспортним засобом «Volkswagen Рassat», р.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці чи у медичному закладі відмовився, відео велося на нагрудні бодікамери №470147, №471686 чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Дяків В.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що коли працівники патрульної поліції зупинили автомобіль, ОСОБА_2 . Був його пасажиром. За кермом даного автомобіля перебувала його дружина ОСОБА_3 .

Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 при заїзді на автозаправну станцію порушив ПДР є неспроможним як з огляду на те, що суд не є тим органом, який відповідно до закону має право фіксувати такі правопорушення ПДР так і з огляду на те, що постанова щодо цього факту про накладення адміністративного стягнення по справі серії ЕНА №2559419 від 07.07.2024 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є скасованою судом, як протиправна і таке судове рішення набрало законної сили.

Вказує, що суд безпідставно відхилив клопотання про допит свідка ОСОБА_4 .

Заслухавши виступ ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дяківа В.Б. на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею районного суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №108963 від 7 липня 2024 року, запис з камери відеоспостереження АЗС «УкрПетроль» за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 232, відеозаписи з нагрудних відео реєстраторів (бодікамер) поліцейських №470147 та №471686, рапорт поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській обл. ДПП капрала поліції А. Волоса від 7 липня 2024 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеними інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській обл. ДПП старшим лейтенантом поліції Хоп`яком Р.І. щодо ОСОБА_1 7 липня 2024 року, додаткові письмові поясненнями від 10 та 30 вересня 2024 року, та пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №108963 від 7 липня 2024 року ОСОБА_1 7 липня 2024 року о 20:56 год. у м. Львові на вул. Личаківська, 232, керував транспортним засобом «Volkswagen Рassat», р.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці чи у медичному закладі відмовився, відео велося на нагрудні бодікамери №470147, №471686 чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Досліджений апеляційним судом відеозапис обставин події, свідчить про те, що транспортний засіб «Volkswagen Рassat» р.н. НОМЕР_2 , виїжджаючи з автозаправної станції, був зупинений працівниками поліції, ОСОБА_1 був пасажиром. За кермом даного автомобіля перебувала його дружина ОСОБА_3 . Коли водій автомобіля ОСОБА_3 опустила вікно, працівник патрульної поліції сказав «ви не водій, водій тут сидить і вказав на пасажира». Крім цього, працівник поліції заявив, що ОСОБА_1 був водієм раніше, коли автомобіль заїжджав на автозаправну станцію «Укрнафта» та не увімкнув покажчик повороту, разом з тим працівник поліції чітко заявив, що він насправді зупинив його дружину і зараз вона є водієм.

Аналізуючи вищезазначені встановлені обставини, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання, що працівниками поліції не долучено доказів, які б переконливо свідчили про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на момент зупинки працівниками поліції.

Оскільки особа транспортним засобом не керувала, то вона і не повинна виконувати вимоги п. 2.5 ПДР, тобто на вимогу поліцейського проходити в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Слід також зазначити, що відносно ОСОБА_1 інспектором поліції також виносилась постанова ЕНА №2559419 від 07.07.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що була скасована рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 серпня 2024 року у справі № 461/6110/24, а провадження в справі закрито. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Апеляційний суду вважає, що висновки суду першої інстанції з цього приводу не відповідають фактичним обставин справи.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Дяківа Володимира Богдановича задоволити.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк