Справа №: 671/482/24

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року суддя Волочиського районного суду Хмельницької області Ніколова С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиську справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановила:

03 березня 2024 року о 20 год. 10 хв. в м. Волочиськ по вул.Незалежності, 2а, поблизу автостанції ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння (хитка хода, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота) керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_2 , та в порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.

Крім того, 03 березня 2024 року о 20 год. 10 хв. в м. Волочиськ по вул.Незалежності, 2а, поблизу автостанції, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_2 , із встановленим відносно нього тимчасовим обмеженням у праві керування транспортними засобами, що встановлене постановою державного виконавця від 07.03.2023 року (виконавче провадження № 67325440).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки в судове засідання. Про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому, з врахуванням принципу судочинства, що зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до статті 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно п. 2.5. Правил Дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. За вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП настає відповідальність у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

За нормативним визначенням ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відноситься до правопорушень, які за своїм характером є грубим суспільно небезпечним правопорушенням в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 255204, серії ААД № 255203 від 03.03.2024 року; постановою старшого державного виконавця Волочиського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пантелімона А.В. від 07.03.2023 року (виконавче провадження № 67325440), якою відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 згідно виконавчого листа, що виданий 07.10.2021 року справі №671/283/21; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 ; даними відеозапису обставин правопорушення, що записаний на dvd-r диск, на якому відображенні обставини, які підлягають доказуванню у зазначеній справі.

Вирішуючи дану справу, суд приймає до уваги, що за змістом положень Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), огляду, на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, згідно п. 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за своїм змістом відповідають ознакам, визначеним п. 3 Розділу І Інструкції, а тому вимога поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, чи в медичному закладі була висунута ОСОБА_1 на законних підставах, на що він відмовився.

Суд враховує, що на час складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, постанова державного виконавця була чинна, її дія не була скасована.

Зміст протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 255204, серії ААД № 255203 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та не містить будь-яких істотних порушень вимог чинного законодавства, що могли б свідчити про їхню недопустимість.

Вищезазначені докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи відеозаписів, ОСОБА_1 перебував на місці водія за кермом автомобіля ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_2 на проїзджій частині дороги. Під час спілкування із поліцейськими, ОСОБА_1 не заперечує того, що він має ознаки алкогольного сп`яніння та неодноразово повторює, що він не здійснював керування транспортним засобом, а за кермом автомобіля була особа, яка знаходилася на передньому пасажирському сидінні.

На відеозаписі чітко та однозначно видно, що особа, на яку вказував ОСОБА_1 як на водія автомобіля, через свій фізичний стан не була взмозі здійснювати будь-які активні дії, в тому числі і керувати транспортним засобом.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 , що він сидів на задньому пасажирському сидінні, однак вирішив вийти з автомобіля через дверку водія, у зв`язку з чим він перемістився (переліз) із заднього сидіння на сидіння водія.

Зазначені пояснення ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не узгоджуються з іншими доказами у справі та спростовуються дослідженими відеозаписами.

Оцінюючи поведінку ОСОБА_1 під час оформлення щодо нього матеріалів про адміністративне правопорушення, що зафіксована на відеозаписах, а саме: нечітка мова, порушення координації, агресивна неадекватна поведінка, безперервна нецензурна лексика, неодноразові образливі нецензурні висловлювання в адресу поліцейських, суд прийшов до висновку, що такі дії свідчать про намір уникнути відповідальності за вчинене правопорушення та перешкодити належному оформленню щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи встановлені обставини, з врахуванням закріплених в Конституції України принципів законності і справедливості, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої у статті за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме штраф у розмірі в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Призначаючи ОСОБА_1 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік суд враховує наступне.

Статтею 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеним в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.

Суд визначає для правопорушника ОСОБА_1 дане адміністративне стягнення з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень в майбутньому та спонукання його до правослухняності. На думку суду, дане адміністративне стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення.

Керуючись ст. ст. 10, 27, 30, 33, 36, 40-1, 126 ч. 3, 130 ч. 1, 245, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

На постанову може бути подана скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно ч. 1 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Реквізити для сплати адміністративного штрафу: отримувач - ГУК у Хмельницькій області /Волочиська мтг/ 21081100; код отримувача 37971775; банк отримувача - Казначейство України; код банку отримувача - 899998; рахунок -UA0022653.

Реквізити для сплати судового збору: банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); отримувач ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106; код отримувача 37993783; рахунок UA0026001.

Суддя: