Справа № 344/8069/24
Провадження № 3/352/709/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2024 р.м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Гриньків Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступних обставин:

22.04.2024 року о 06:27 год Івано-Франківська область, Тисменицька ТГ, автодорога Н-10, 126 км ОСОБА_1 керував Фольксваген Пассат НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, проводився на місці за допомогою Drager Alcotest 68100026 у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Результата позитивний - 1,04‰.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його захисник Бежук С.М. до суду надіслав заперечення, у якому просив провадження у справі закрити і розгляд справи здійснювати без участі ОСОБА_1 та захисника.

Захисник Бежук С.М. у запереченні зазначив про те, що у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не міститься доказів, які фактично підтверджують його вину у вчиненому. Так, як зазначає захисник, відеозапис, долучений до матеріалів справи, в порушення вимог Інструкції від 18.12.2018 року №1026, ведеться поліцейськими не безперервно; спеціальні технічні засоби, які використовувались поліцейськими для визначення стану сп`яніння на даний час є незаконними, строк дії свідоцтв про державну реєстрацію вичерпаний 10.02.2015 року, а тому, на думку захисника, є непридатними до використання, тому результат такого огляду не може братись судом до уваги. Окрім цього вказує, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не висловив своєї згоди з результатом огляду його на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки та поліцейські не пропонували йому пройти такий огляд у медичному закладі. Також вважає доказ, а саме: направлення на огляд в КНП «ПОЦПЗ ІФОР» сфальсифікованим, оскільки у ньому міститься відомості про адміністративний протокол, який ще на момент складання направлення не був складений, а ОСОБА_1 , згідно цього направлення, був доставлений в медичний заклад, що не відповідає дійсності. До того ж акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не вручений підзахисному, у ньому відсутні дата, час та місце його складання, окрім цього такий акт не відповідає вимогам ДСТУ 4163:2020, а отже захисник вважає, що останній не може братися судом до уваги як доказ. Звернув увагу а те, що права, передбачені ст. 55,56, 59 Конституції України та право на допомогу адвоката Пилипку В.М. не було роз`яснено та не вручено копії протоколу, тому просив провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Прийнявши до уваги пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, при розгляді даної адміністративної справи судом достовірно було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії ААД №613605 від 22.04.2024 рокупро адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківкою з приладу Драгер (результат тесту 1,04 ‰), зобов`язанням до протоколу, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П51 QM180608323, відеоматеріалами, що містяться на оптичному диску.

Окрім цього судом переглянуті відеозаписи, які були додані до матеріалів справи.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи інспекторів патрульної поліції.

При виявленні у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, співробітниками поліції застосовувалися технічні засоби відеозапису, на яких чітко зафіксований факт проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер ОСОБА_1 . Вказаний відеозапис був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №613605 від 22.04.2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 . При цьому на відеозаписі останньому було відомо про причину зупинки поліцейськими та він не заперечує факт керування транспортним засобом.

Окрім цього, посилання захисника на не безперервність вказаного відеозапису є необґрунтованими, оскільки вказаний відеозапис, містить фіксацію подій в обсязі, який надає підстави вважати встановленим факт адміністративного правопорушення, відтак доводи про його не безперервність не впливають на висновки суду.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Даними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника на незаконне використання алкотестерів Драгер в Україні, оскільки такі були введені в обіг всупереч приписам чинного законодавства України, строк дії свідоцтв про державну реєстрацію яких вичерпаний та такі засоби є непридатними для використання, спростовується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П51 QM180608323, згідно якого вбачається, що засіб відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 та придатний для використання до 09.11.2024 року. Повірку проведено ДП «Київським обласним науково-виробничим центром стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», який має Свідоцтво про уповноваження № П-25-2019 від 07 червня 2019 року.

Щодо посилання на лист ТзОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", то як зазначає захисник, в останньому зазначено про незаконність оглядів водіїв за допомогою приладів «Alcotest 6810» "станом на даний час", а оскільки лист адресований 29.11.2023, то останній не стосується події, що мала місце відносно ОСОБА_1 22.04.2024.

Одночасно відповідно до роз`яснень Українського медичного центру сертифікації МОЗ України від 18.01.2018 року №45, закінчення 10.02.2015 року терміну дії реєстрації в Україні виробу медичного «Drager Alcotest 6810» означає припинення можливості їх ввезення на митну територію України та введення в експлуатацію, але не впливає на вироби, які вже були введені в експлуатацію - використовувались у практиці. З огляду на наведене, працівники патрульної поліції вправі використовувати вироби медичні «Drager Alcotest 6810» за умови їх своєчасного калібрування.

Відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747, зареєстрованого в МЮУ 01.11.2016 року за №1417/29547, «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» повірка газоаналізаторів проводиться 1 раз на рік (п. 23).

Згідно роздруківки з газоаналізатора «Alcotest 6810» останнє калібрування даної вимірювальної техніки проводилось 09.11.2023 року, тобто чинний до 09.11.2024 року. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився 22.04.2024 року.

Враховуючи те, що газоаналізатор «Alcotest 6810» своєчасно пройшов калібрування та повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав сумніватися у достовірності його показників немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 , як про це зазначається у запереченнях захисника.

Щодо посилань захисника про відсутність згоди ОСОБА_1 з результатом тесту, суд зазначає наступне.

Згідно п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 на питання поліцейського: «Чи погоджуєтесь з результатом огляду?», мовчить, що не свідчить про його незгоду з таким результатом, оскільки, нормою чинного законодавства передбачено саме висловлення особою незгоди із результатом. Крім того, далі (06:36:22) ОСОБА_1 було запропоновано проїхати в медичний заклад, на що він відповів «що проходити, як уже є».

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (Додатки №1, 2) затверджено форми бланків направлення на огляд водія транспортного засобу та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, які повністю відповідають наявним у матеріалах справи направленню та акту, і містять ідентичні реквізити, а отже заперечення захисника з цього приводу суд вважає безпідставними.

Даними відеозапису підтверджується, як поліцейський роз`яснює права ОСОБА_1 згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у тому числі і право на допомогу адвоката (07:07:48). Жодних клопотань з даного приводу ОСОБА_1 не заявляв, а відтак суд не вбачає порушення його права на захист.

Що стосується тверджень захисника про те, що копія постанови була не вручена водію, а відтак останньому не було зрозуміло суть обвинувачення, суд зазначає наступне.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9а Правил дорожнього руху України.

Зміст висунутого обвинувачення було доведено ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується оглянутими відеозаписами, з яких вбачається, що водій був ознайомлений зі змістом протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмовився підписати відповідну графу у протоколі про ознайомлення зі змістом протоколу та отримання копії протоколу.

Відтак, суд вважає безпідставними доводи про те, що ОСОБА_1 не повідомлений в установленому законом порядку про зміст висунутого обвинувачення.

При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено судом ОСОБА_1 допустив порушення згаданих вимог ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що повністю доведено в суді.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, слід з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена через Тисменицький районний суд до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.