П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Ставичного П.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючу, документ, що посвідчує особу - паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 01.12.2016, орган, що видав - 2123, реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, -

- за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Як випливає з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №941698 від 21.11.2023, 21.11.2023 о 12 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки останній викурював тютюновий виріб, а саме: «Айкос» за адресою м. Ужгород, вул. Довженка, б/н. Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

У судове засідання ОСОБА_1 засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином.

В судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3. заперечував проти відомостей, зазначених в протоколі, просив закрити провадженні у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення. Зазначив, що по-перше, працівником поліції в протоколі вказано, що ОСОБА_1 «неналежним чином виконувала», а необхідне для об`єктивної сторони даного адмінправопорушення словосполучення «ухилення від виконання» взагалі в протоколі відсутнє. По-друге, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП проявляється в ухиленні від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Тобто враховуючи бланкетність даної норми, в протоколі має бути чітко вказано від якого передбаченого законодавством обов`язку мати ухилилася. Всупереч цьому, працівником поліції в протоколі не вказаного від якого обов`язку мало місце ухилення з боку матері. По-третє, відомості вказані в протоколі відносно того, що син - ОСОБА_2 викурював тютюновий виріб, а саме «Айкос», що і стало підставою для складання протоколу на матір не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки якщо б син викурював «Айкос» то повинен був бути і складений протокол по ч. 1 ст. 175-1 КУпАП (Куріння тютюнових виробів у заборонених місцях), адже в силу ст. 12 КУпАП він попадає під суб`єкта даного правопорушення (працівником поліції невірно вказано в рапорті та в реєстраційній картці рік народження сина - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дійсна дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Натомість, протокол по ч. 1 ст. 175-1 КУпАП відсутній, оскільки і факту викурювання з боку ОСОБА_2 не було. По-четверте, як вбачається з протоколу жодного вилучення тютюнових виробів (продукції тощо) від ОСОБА_2 з подальшим тимчасовим зберіганням таких, як передбачено ст. 265 КУпАП не вчинялось, що зайвий раз спростовує викурювання ним тютюнового виробу («Айкос»). Відомості щодо даного факту відображені і в самому протоколі. По-п`яте, IQOS - це система нагрівання тютюну, тобто це пристрій який в силу свої технічних характеристик призначений для нагрівання тютюну, що знаходиться у відповідних стіках. При цьому цей тютюн (стіки) є окремим елементом і не входить до комплекту самого IQOS, а придбавати його потрібно окремо. Це свідчить про те, що навіть наявність у особи цієї системи нагрівання табаку - IQOS (в протоколі вказується як «Айкос») без самих стіків, свідчить про фізичну неможливість такого викурювання (сам прилад «Айкос» не можливо курити, викурювати тощо). Як вбачається із самого протоколу жодної згадки про такі стіки у протоколі немає. Вилучення працівниками поліції таких стіків також не було, як і не було вилучення « Айкоса ». Дане твердження також спростовує факт куріння/викурювання. По-шосте, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 викурював тютюн, а саме «Айкос». По-сьоме, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що з боку ОСОБА_4 (матері) мали місце діяння чи бездіяльність, які відповідають складу (об`єктивній стороні) адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Об`єктивну сторону характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника: діяння, його шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб вчинення правопорушення.

Статтею 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Як випливає з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №941698 від 21.11.2023 ОСОБА_1 ставиться у вину, що вона 21.11.2023 о 12 год. 30 хв. неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки останній викурював тютюновий виріб, а саме: «Айкос» за адресою м. Ужгород, вул. Довженка, б/н.

Однак, з наявних у справі доказів не надається можливим встановити, що мало місце неналежне виконання батьківських обов`язків з боку ОСОБА_1 відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки з матеріалів справи не видається можливим встановити свідків даної події, які б могли підтвердити чи спростувати відомості зазначені в протоколі, не надано доказів щодо розміщення зазначених в протоколі фото чи інших доказів, які б підтвердили відомості, викладені в протоколі.

Згідно приписів ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України», «Берктай проти Туреччини», «Леванте проти Латвії» неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що діяння, яке ставиться у вину гр. ОСОБА_1 , а саме: ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей матеріалами справи не доведене, її вина не підтверджена.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 184, 221, 245, 280, 283-284, 289, 291 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя І.О. Шепетко