ПОСТАНОВА

іменем України

21 березня 2024 рокуСправа №451/283/24
Провадження № 3/451/198/24

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З., при розгляді матеріалів адміністративної справи, які надійшли з Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого лісником у Радехівському ДЛГП «Галсільліс», не є особою з інвалідністю, раніше до адміністративної відповідальності притягався Радехівським районним судом Львівської області 05.01.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП України,

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 , 22 лютого 2024 року о 21 год 51 хв на вулиці Сонячна у селі Трійця Червоноградського району керував автомобілем «DAEWOO-LANOS», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння шкірного покриву обличчя, правопорушення вчиняє повторно протягом року згідно з постановою Радехівського районного суду Львівської області від 05.01.2024, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неприбуття суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с.17).

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ч. 2 ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даними статтями у судовому засіданні не є обов`язковою.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .

При цьому суд зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Розглянувши справу на підставі досліджених доказів орган (посадова особа) відповідно до ст. 283 КУпАП виносить постанову.

Причетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, стверджується належними та допустимими у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами, що наявні в матеріалах справи, зокрема:

- Протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД №666179 від 22 лютого 2024 року з якого видно, що ОСОБА_1 , 22 лютого 2024 року о 21 год 51 хв на вулиці Сонячна у селі Трійця Червоноградського району керував автомобілем «DAEWOO-LANOS», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння шкірного покриву обличчя, правопорушення вчиняє повторно протягом року згідно з постановою Радехівського районного суду Львівської області від 05.01.2024, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого видно, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, за допомогою алкотестера «Драгер», ОСОБА_1 відмовився (а.с.3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, із якого видно, що ОСОБА_1 направлявся до КНП «Радехівська ЦРЛ», проте останній від огляду відмовився (а.с.4);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22 лютого 2024 року по суті правопорушення (а.с.5,5-зворот);

- копією Постанови Радехівського районного суду Львівської області від 5 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.7,7-зворот,8);

- довідкою Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 22 лютого 2024 року, з якої видно, що згідно з наявних баз даних, що входять до інформаційної системи ГСЦ «Посвідчення водія», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія отримував, позбавлений права керувати т/з постановою Радехівського районного суду Львівської області №451/1840/23 від 05.01.2024 (а.с.9);

- довідкою Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 22 лютого 2024 року, з якої видно, що 22.02.2024 працівниками Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, згідно з Постанови Радехівського районного суду Львівської області №451/1840/23 від 5 січня 2024 року, де ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.10);

- довідкою Відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 22 лютого 2024 року, з якої видно, що згідно з наявних баз даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у своїй власності транспортних засобів немає (а.с.11);

- диском з відеозаписом, на якому чітко зафіксовано відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.2).

Надані докази, не викликають у судді сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

Процедура огляду водія на стан сп`яніння визначена положеннями ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

На підставі вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 9 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відповідно до п. 2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

З оглянутого диску з відеофіксацією подій, що відбулися 22 лютого 2024 року, видно, що ОСОБА_1 не заперечував ні підстав зупинки транспортного засобу, ні факту керування автомобілем, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі добровільно і без примусу, тиску з боку працівників поліції чи упередженого ставлення до нього.

З огляду на вище викладене, огляд проведений відповідно до ст. 266 КУпАП.

Суд враховує, що працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Отже, саме таку поведінку суд і оцінює як умисні, цілеспрямовані дії на ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, і які не пов`язані з іншими обставинами.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року.

За таких обставин, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суддя вбачає в діях ОСОБА_1 ознаки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Отже, суддя зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, у діях ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, у діях ОСОБА_1 , судом не встановлено.

При цьому, судом враховано, що відповідно до вимог статті 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Також, суддя зауважує, що відповідно до вимог ст. 29 КУпАП суддя може вирішити питання про конфіскацію транспортного засобу, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, що полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може були лише транспортний засіб, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законом України. Порядок застосування конфіскації, перелік предметів, які не підлягають конфіскації, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 41 Конституції України (норма прямої дії), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Адміністративні матеріали містять відомості, що згідно з наявних баз даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортних засобів на праві приватної власності немає.

Відтак, підстави для застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу - відсутні.

Узагальнюючи вищенаведене, із врахуванням характеру вчиненого правопорушення та обставин, при яких воно мало місце, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу, що буде згідно зі ст. 23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 із правопорушника необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. 23, 40-1, ч. 2 ст. 130, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011, суддя,

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу «DAEWOO-LANOS», з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача ЄДРПОУ - 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); (МФО)- 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд Львівської області.

СуддяСеменишин О. З.