Справа 688/5523/24
№ 3/688/1674/24
Постанова

Іменем України

03 грудня 2024 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Березюк О.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Остріг Рівненської області, командира військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , посвідчення офіцера НОМЕР_2 , видане військовою частиною НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЛВХ №399 від 21 листопада 2024 року, 20 листопада 2024 близько 07 год 45 хв під час перевірки наявності особового складу на території військової частини НОМЕР_1 , начальником командного пункту майором ОСОБА_2 було виявлено відсутність в строю начальника відділення бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 зі штатною зброєю, пістолетом Макарова (ПМ № НОМЕР_4 ) про що, засобами стільникового зв`язку останній доповів командиру військової частини НОМЕР_5 полковнику ОСОБА_1 .

В свою чергу, командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_1 будучи обізнаним про факт вчинення самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_4 зі зброєю в порушення пункту 22 Розділу II Інструкції, яким крім іншого визначено, що командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам), повідомляють начальника гарнізону та керівника відповідної спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням - усно негайно, а протягом 2 годин з моменту надання усної доповіді надають письмову, у визначені терміни доповіді не здійснив.

Так, перевіркою встановлено, що до ІНФОРМАЦІЯ_1 , доповідь про не вихід на службу до військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4 зі зброєю, від оперативного чергового військової частини НОМЕР_1 не здійснювалась взагалі та командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 усно у продовж 15 хвилин, а тільки о 17 год 13 хв та письмово засобами СЕДО за вих. №801/487/5597/пс від 20 листопада 2024 року надійшла о 20 год 10 хв 20 листопада 2024 року зі значним запізненням (10 годин 20 хв), а не як визначено керівними документами протягом 2-х годин, що унеможливило в свою чергу вжити невідкладних заходів щодо розшуку військовослужбовця та зброї, який по теперішній час (21 листопада 2024 року, 14 год 47 хв) відсутній на військовій службі, місцезнаходження капітана ОСОБА_3 та зброї не відоме.

Таким чином, командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_1 будучи військовою посадовою особою, в умовах особливого періоду в порушення вимог ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, неналежно виконував свої службові обов`язки, а саме не здійснив доповідь встановленим порядком органам управління Військової служби правопорядку,чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 КУпАП (Недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду).

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив, що при отриманні інформації про не вихід на військову службу капітана військової служби ОСОБА_3 зі зброєю були вжиті пошукові заходи як у військовій частині, територія якої є доволі значною, так і за її межами - в АДРЕСА_2 . Отримавши результати пошукової роботи, ним здійснено доповідь про не вихід на військову службу до військової частини НОМЕР_1 капітана військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 зі зброєю. Зазначив, що у стислі часові межі, які визначені Інструкцією, неможливо отримати всю необхідну інформацію для доповіді.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Таким чином, особа, уповноважена складати протокол, повинна була належними доказами доводити, що командир військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою, в умовах особливого періоду в порушення вимог ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, неналежно виконував свої службові обов`язки, а саме не здійснив доповідь у визначені терміни, хоча мав таку можливість.

Зокрема, в матеріалах справи, міститься копія доповіді командира військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_1 від 20 листопада 2024 року, передана електронною поштою СЕДО, командувачу Повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », начальнику відділу психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_7 , оперативному черговому ІНФОРМАЦІЯ_1 , черговому по управлінню військової частини НОМЕР_7 та старшому оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 про не вихід на військову службу до військової частини НОМЕР_1 капітана військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 , начальника відділення бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 , зі зброєю.

В свою чергу, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного доказу в підтвердження того, що командир військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_1 мав реальну можливість надати доповідь у визначені терміни і умисно зволікав з її подачею, а надання вчасно неповної чи неперевіреної інформації про подію не буде наслідком недбалого ставлення військової службової особи до військової служби.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і на закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами, у зв`язку із чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя