КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Уляновська О.В.
Апеляційне провадження № 33/824/2935/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. Клопотання мотивує тим, про оскаржувану постанову захисник апелянта дізнався з Єдиного реєстру судових рішень лише 03 травня 2024 року.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 14 грудня 2021 року, а апеляційна скарга на неї подана 08 травня 2024 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки у матеріалах справи відсутні докази направлення чи отримання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 .

Отже, суд вважає за можливе визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови поважними та поновити вказаний строк.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисниця адвокат Любченко Т.С. не з`явились, про розгляд справи були належно повідомлені, а відтак, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності апелянта.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимог вказаних правових норм, суд першої інстанції не зясував всі обставини справи та прийняв рішення про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.

В обґрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, наданий працівниками поліції.

Однак, суд апеляційної інстанції, не може погодитися з висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №118755 від 21 листопада 2021 року, ОСОБА_1 21 листопада 2021 року о 08 год. 37 хв. перебував в маршрутному транспортному засобі, який здійснював регулярні перевезення за маршрутом Київ- Бишів без ковід-сертифікату, довідки від лікаря, або довідки про вакцинацію, чим порушив постанову КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року.

Суддя районного суду визнала доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин, та в межах санкції вказаної статті визначила розмір стягнення.

Частиною 1 ст. 44-3 КпАП України, передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно із положеннями ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 22 липня 2020 року, в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2» (в редакції від 24 жовтня 2023 року), на усій території України з 19 грудня 2020 року по 30 червня 2023 року встановлено карантин.

Відповідно до п.п. 1, п. 2-2 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236, на території України на період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

В той же час, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №1000-IX від 06 листопада 2020 року, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, статтю 44-3 доповнено частиною другою, згідно якої перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі, виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч.2 та ч.3 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Отже, судом першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не враховано зазначені зміни до Закону та помилково застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Ураховуючи наведене, слід зробити висновок, що суддя районного суду формально обґрунтував своє рішення матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та іншими зібраними матеріалами, але будь-якої оцінки наявним в матеріалах справи документам не надав, фактичні обставини справи не з`ясував, та, як наслідок, дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Також слід відмітити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, є обґрунтованими, а відтак постанова Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 247 КУпАП .

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року скасувати. Провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко