запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/95/24Головуючий у 1-й інстанції Боєв Є.С.
Єдиний унікальний №336/7658/23Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С. за участі захисника Рясного В.Д. (в режимі відеоконференції), діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Морозова Вадима Юрійовича на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 26.07.2023 року о 16 год. 16 хв. на вул.Ігоря Сікорського, буд.35 у м.Запоріжжі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 (cz) у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Морозов В.Ю. просив скасувати зазначену постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що процедура огляду ОСОБА_1 проводилась з порушенням «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Подія сталася 20.07.2023 року, а протокол про адміністративне правопорушення складений 26.07.2023 року.

Вважає, що працівники поліції здійснили щодо ОСОБА_1 психологічний тиск, внаслідок якого, його було дискредитовано та складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення. Справа не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано модель, номер, серію засобу, яким велась відеофіксація. Не були залучені свідки.

Поліцейськими не було доставлено ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Заслухавши захисника ОСОБА_2 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена даними, що містяться

-у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №512208 від 26.07.2023 року, згідно з яким, в зазначений день водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 (cz), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 був відсторонений;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, за результатом якого встановлено позитивний результат з показником 2,27 ‰ алкоголю і з яким ОСОБА_1 погодився;

- у роздруківці результатів приладу "Alcotest Drager 6820", з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alcotest Drager 6820», а результат тестування склав 2,27 ‰, (тест №1505).

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом від 26.07.2023 року, на якому видно рух автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 (cz) під керуванням водія ОСОБА_1 та його зупинка. При цьому з відеозапису чітко вбачається, на що наголошував і поліцейський іншому поліцейському, що даний автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинився на блок посту біля шлагбауму та на вимогу припаркувався праворуч на узбіччі, з водійського місця автомобіля вийшов саме ОСОБА_1 . Останній також не відмовлявся, що саме він безпосередньо керував транспортним засобом.

Працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, на що ОСОБА_1 надав свою згоду. Перед початком огляду ОСОБА_1 було роз`яснено порядок його проведення, надано на огляд цілісності упакування тестувальну трубку, проведено контрольний забір повітря, а надалі безпосередньо тестування ОСОБА_1 з результатом 2,27 ‰, що зафіксовано протоколом тесту №1505.

Пройшовши такий огляд на місці зупинки і встановивши факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 був згодний з його результатами, бажання пройти огляд в медичному закладі не виявив. Поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 його права.

У зв`язку з чим у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, і що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах.

Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Те, що в протоколі не зазначено технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис, час та дата, серія та номер приладу, само по собі не тягне за собою визнання цього запису недопустимим доказом, з огляду і на те, що ніким не заперечується того факту, що обставини, які зафіксовані цим записом, мали місце.

Зміст самого правопорушення не вимагає встановлення з наданого відеозапису технічних даних, на які впливав би факт сертифікації відеокамери та її специфічні характеристики.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Огляд проводиться у присутності двох свідків лише в разі неможливості застосування таких засобів.

Згідно наявного в матеріалах справи відеозапису технічним засобом зафіксовано не тільки рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 до моменту зупинки, а й процедура проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тому присутність свідків за таких обставин у відповідності до ст.266 КУпАП була непотрібна.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення також містяться дані щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, та в протоколі міститься особистий підпис ОСОБА_1 без жодних зауважень.

Даних про те, що після оформлення адміністративного матеріалу ОСОБА_1 дозволено керувати автомобілем, в матеріалах справи немає.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що працівники поліції здійснили щодо ОСОБА_1 психологічний тиск, внаслідок якого останнього було дискредитовано та складено протокол про адміністративне правопорушення, то суд апеляційної інстанції вважає ці доводи безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

З матеріалів справи, в т.ч. з відеозапису, жодних порушень з боку поліцейських при оформленні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 не убачається.

Згідно з відеозаписом події ОСОБА_1 без жодного примусу відповідав на запитання працівників поліції.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції суду не надано. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апелянт не надав.

Відеозапис також не містить фрагментів відеофіксації подій, які б свідчили про те, що правоохоронці чинили у будь-якій формі тиск (психологічний чи б то фізичний), чи б якось впливали на волевиявлення водія.

На переконання апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Разом з тим, суд не може прийняти до уваги інші доводи апеляційної скарги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, зазначене ним порушення спростовується матеріалами справи, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.

Загалом доводи апеляційної скарги захисника фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою районним судом постановою, проте висновків суду не спростовують.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді районного суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 жовтня 2023 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 336/7658/23