Справа № 371/1528/23
№ апеляційного провадження: 33/824/2016/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Поліщук А.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника Шкребтія Вячеслава Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою захисник Шкребтій В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, а також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Шкребтій В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що копія оскаржуваної постанови була отримана лише 12 березня 2024 року. Відтак, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року пропущено з поважних причин.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови захисник Шкребтій В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом перебував його товариш ОСОБА_2 , який разом зі свідком ОСОБА_3 в суді першої інстанції дали алогічні покази. Свідок ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився та не був допитаний судом, а відтак, його письмові пояснення, надані працівникам поліції, є неналежним доказом у справі. Звертає увагу на те, що з відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що на момент прибуття працівників поліції ОСОБА_1 знаходився на вулиці та не керував транспортним засобом, натомість, свідок ОСОБА_3 пояснював, працівникам поліції, що водій сидить за кермом. Вказує, що в той час за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_2 . Суд першої інстанції помилкового виходив з того, що ОСОБА_1 визнав, що саме він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 вимагав у працівників поліції надати йому докази керування ним транспортним засобом. При цьому, працівники поліції не відібрали пояснень ні в особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ні у свідків. В протоколі про адміністративне правопорушення, також відсутній підпис та пояснення ОСОБА_1 . Відтак, факт того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності визнає свою вину, за відсутності інших належних доказів, не може бути достатнім доказом правомірності її притягнення до адміністративної відповідальності. Також зазначає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не є доказом керування ним транспортним засобом, оскільки в працівників поліції були відсутні підстави для перевірки посвідчення водія.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Шкребтій В.В. апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з наведених у ній підстав.

В судове засідання прокурор не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вважаю, що ОСОБА_1 підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження, проте, апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 01 березня 2024 року.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 або його захисником копії постанови Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року.

Як зазначає захисник Шкребтій В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , копію вказаної постанови суду він отримав 12 березня 2024 року.

14 березня 2024 року захисник Шкребтій В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на постанову Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року.

Враховуючи викладене, вважаю, що вказані захисником Шкребтієм В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року є поважними.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.

Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №183324, в якому зазначено, що 06 жовтня 2023 року о 20 год. 07 хв. в с. Шандра, Обухівського району, Київської області, по вул. Вишнева, 47, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager» 6810. Результат огляду - 3,05 ‰, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 4).

До протоколу було долучено чек приладу Drager Alkotest 6810 ARАM - 3621, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 195874 від 06 жовтня 2023 року, рапорт працівника поліції, довідку Обухівського РУП ГУ НП в Київській області № 6486 від 11 жовтня 2023 року щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_2 , копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та CD диск із відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 5, 6, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 15).

ОСОБА_1 не спростовував факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та результати його огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 підтвердив, що погоджується з результатами огляду, про що поставив свій підпис (а.с. 9).

Жодних заперечень щодо проведеного огляду та його результатів за допомогою приладу Drager Alkotest 6810 ARАM - 3621 ОСОБА_1 ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в акті огляду не зазначив.

За таких обставин, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання захисника Попа Ю.О. на те, що матеріали справи не містять доказів того, що він керував транспортним засобом, оскільки вказані посилання не відповідають матеріалам справи, в тому числі й відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що під час проходження огляду ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем, натомість, повідомив працівникам поліції, що саме він керував транспортним засобом та вказав, що вживав алкоголь. Жодних заперечень щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager» не висловлював та не виявив бажання пройти додатковий огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Суд також приймає до уваги ту обставину, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №195874 від 06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , без наявного при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушено вимоги п. 2.1.а ПДР України. Вказана обставина також підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 06 жовтня 2023 року. Із зазначеною постановою ОСОБА_1 погодився, дії працівників поліції не оскаржував.

Доводи захисника ОСОБА_1 про те, що свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в суді першої інстанції показали, що 06 жовтня 2023 року за кермом автомобіля «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , був не ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 , є необґрунтованими, оскільки покази вказаних свідків спростовуються визнанням ОСОБА_1 факту керування ним транспортним засобом, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, та розцінюються такими, що спрямовані на уникнення притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Шкребтія В.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року - залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Шкребтія Вячеслава Валерійовича, подане в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Шкребтія Вячеслава Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Крижанівська