Номер провадження: 33/813/1363/24
Номер справи місцевого суду: 522/3799/24
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 851676 від 01.03.2024 року, ОСОБА_2 01.03.2024 року о 00:09 год., в м. Одесі по вул. Каманіна, № 16/А, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія та належної категорії «В», повторно протягом року (постанова серії ЕАТ № 8060483 від 01.11.2023 року). Вказаними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2024 року та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами. Крім того, вказує, що посилання суду в оскаржуваній постанові, на те, що ОСОБА_2 раніше притягнутий до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, не відповідає дійсності, а реєстраційних даних з бази Адмінпрактика для встановлення даних обставин недостатньо, оскільки дані вносяться працівниками поліції. Також апелянт зауважує, що про дату, час та місце розгляду справи останній не був повідомлений.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 17.05.2024 року о 11:30 год. ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином.

Заяв від ОСОБА_1 з повідомленням про причину неявки та про відкладення станом на 11-30 г. 17.05.2024 року до апеляційного суду не подано.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких підстав апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 124 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Ухвалюючи постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що вина правопорушника доведена наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 851676 від 01.03.2024 року, ОСОБА_2 01.03.2024 року о 00:09 год., в м. Одесі по вул. Каманіна, № 16/А, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія та належної категорії «В», повторно протягом року (постанова серії ЕАТ № 8060483 від 01.11.2023 року). Вказаними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП (а/с 1).

З довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення вбачається, що станом на 01.03.2024 року гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піддався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а/с 4).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8060483 від 01.11.2023 року, відповідно до якої працівником поліції розглянуто справу, в ході якої встановлено, що ОСОБА_2 01.11.2023 року о 23:22 год., Київ Одеса М-05 452 км 05, керував транспортним засобом Ford Fiesta, номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом, а саме: отримав документ в органі ДМС про постійне проживання та протягом 60 днів не змінив посвідчення водія Az НОМЕР_3 , від 17.11.2020 року, відповідно до постанови КМУ 340, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Прийнятим рішенням застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. (а/с. 5).

Матеріали справи містять довідку, згідно якої повідомлено, що станом на 01.03.2024 року гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримав посвідчення водія (а/с 3), та відеозапис з портативного відеореєстратора № 474482 (а/с 6).

Під час розгляду справи апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом вимог статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до проколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 851676 від 01.03.2024 року ОСОБА_3 ставиться в провинну повторне протягом року порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно вимог пункту 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зазначене узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», згідно яких водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що під час перевірки документів було з`ясовано, що водій має посвідку на постійне місце проживання та не має посвідчення водія. Також, було з`ясовано, що ОСОБА_2 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП (а/с 6).

Окрім того, вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю підтверджується дослідженими та наведеними вище матеріалами справи, а саме: довідкою старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області про те, що ОСОБА_2 посвідчення водія не отримував; та належним чином завіреною копію постанови серії ЕАТ № 8060483 від 01.11.2023 року, згідно якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн (а/с 3, 5).

Як вбачається із зазначеної постанови ОСОБА_2 отримав документ в органі ДМС про постійне проживання та протягом 60 днів не змінив посвідчення водія Az НОМЕР_3 від 17.11.2020 року, відповідно до постанови КМУ 340.

Стаття 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначає підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, зокрема, на підставі посвідки на постійне проживання.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 є іноземцем і на даний час перебуває на території України на підставі посвідки на постійне проживання № НОМЕР_4 від 05.03.2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України 08 травня 1993 року № 340 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі Положення № 340), яке є обов`язковим в т.ч. і для іноземних громадян.

Згідно абз. 1-3 п. 2 Постанови про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2023 р. № 1218) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Згідно з абзацом 5 пункту 30 Положення посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

Оскільки ОСОБА_2 має посвідку на постійне проживання на території України з 05.03.2021 року, тому відповідно до вищевказаного Положення повинен був обміняти посвідчення водія іноземної держави, у строк передбачений абз. 5 п. 30 Положення № 340.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_4 правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки витяг з бази Адмінпрактика щодо постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП не є достатнім доказом, а відтак посилання у протоколі на вчинення аналогічного порушення 01.03.2024 року є помилковим, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема, належним чином завіреною копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 8060483 від 01.11.2023 року, відповідно до якої працівником поліції розглянуто справу, в ході якої встановлено, що ОСОБА_2 01.11.2023 року о 23:22 год., Київ Одеса М-05 452 км 05, керував транспортним засобом Ford Fiesta, номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом, а саме: отримав документ в органі ДМС про постійне проживання та протягом 60 днів не змінив посвідчення водія Az НОМЕР_3 , від 17.11.2020 року, відповідно до постанови КМУ 340, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто, вказана постанова містить опис обставин правопорушення щодо керування транспортним засобом без права керування.

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Біляївського районного суду Одеської області від 10.04.2024 року у справі № 496/2110/24 визнано винним ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 40 800 грн з вилученням транспортного засобу. Під час розгляду зазначеної адміністративної справи встановлено, що 29.02.2024 року о 11:10 год. ОСОБА_2 на 452 км. автодороги Київ-Одеса повторно протягом року після притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія належної категорії «В» (постанова серії ЕАТ № 8060483 від 01.11.2023 року), керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія та належної категорії «В».

Дана постанова суду, якою встановлено таку кваліфікуючу ознаку, як повторність (більше одного разу протягом одного календарного року після притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП) ОСОБА_4 , на час розгляду апеляційним судом його апеляційної скарги на постанову районного суду від 18.04.2024 року, не оскаржена та набрала законної сили.

Таким чином протягом року після притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія належної категорії «В» (постанова серії ЕАТ № 8060483 від 01.11.2023 року) зафіксовані повторні факти керування ОСОБА_4 транспортним засобом 29.02.2024 року о 11:10 год. на 452 км. автодороги Київ-Одеса, за що останній притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП (постанова Білївського районного суду Одеської області від 12.04.2024 року у справі № 496/2110/24, яка станом на 17.05.2024 року не оскаржена) та 01.03.2024 року о 00:09 год. (постанова Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2024 року, яка переглядається в апеляційному порядку).

Виходячи зі змісту норми ч. 5 статті 126 КУпАП кожний наступний факт керування транспортним засобом без посвідчення водія належної категорії протягом календарного року після притягнення до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, визнається повторним.

Посилання апелянта на те, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені права ОСОБА_1 , так як останній не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, апеляційним судом сприймаються критично, так як повністю спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що судова повістка про виклик у судове засідання призначене на 18.04.2024 року о 09:40 год. була надіслана на номер телефону: НОМЕР_5 , що зазначений апелянтом як засіб комунікації з останнім в клопотанні, поданому до суду першої інстанції (а/с 9), та доставлена ОСОБА_3 01.04.2024 року о 17:52 год., що підтверджується довідкою про доставку SMS (а/с 11).

Також, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки останній повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе