Справа№464/3604/24
пр.№ 3/464/1583/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Бойко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №319781, вбачається, що ОСОБА_1 , 01.05.2024 року о 14.08 год., за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 , домашнє психологічне насильство, а саме підвищував голос, морально давив, говорив про війну, внаслідок чого могла бути чи була спричинена шкода фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілої.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , заперечив свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення та надав пояснення про те, що не вчиняв протиправних дій відносно відносно своєї матері ОСОБА_1 . Зазначив, що цього дня можливо дійсно голосніше ніж зазвичай розмовляв, але жодного конфлікту між ними не було. Матір не викликала поліції, хто і чому їх викликав йому не відомо.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,пояснення потерпілої, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, всупереч зазначеному обов`язку до протоколу не долучено фактичних даних, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Сам лише протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження сукупністю інших належними та допустимими доказів, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи потерпіла ОСОБА_2 надала пояснення про те, що її син ОСОБА_1 , з яким вони проживають разом, не вчиняв протиправних дій відносно неї. Зазначила, що цього дня її син прийшов близько обіду додому, сидів на кухні і голосно розмовляв, вона просила його розмовляти тихіше, але конфлікту між ними не виникало. Жодних з дій, які зазначені у протоколі він не вчиняв відносно неї, зазначила, що він завжди голосно спілкується, оскільки має захворювання. Працівників поліції вона не викликала і заяви про притягнення сина до відповідальності не подавала.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як "кримінальне обвинувачення", оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Під час розгляду справи особа, яка притягується до відповідальності ствердив, що не вчиняв жодних протиправних дій щодо ОСОБА_2 , що і підтвердила сама потерпіла.

Відтак, матеріали справи не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

З огляду на зазначені обставини, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Бойко О.М.