П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,-

встановив:

15 жовтня 2024 року о 05 год. 00 хв. ОСОБА_1 , в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Ужгород» на в`їзд в Україну прибув громадянин України, під час здійснення прикордонного контролю, відбулось спрацювання бази даних «Ризик перетин», а саме відсутня інформація про виїзд з України, в ході опитування було виявлено, що ОСОБА_1 здійснив незаконний перетин державного кордону з України до Румунії в пішому порядку, поза межами пунктів пропуску, через державний кордон України, в районі с. Богдан, Рахівського району.

Своїми діями порушив вимоги cт.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 , не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, проте в матеріалах справи міститься заява в якій останній просить розгляд справи провести без його участі, вину визнає.

Частиною 3 статті 268 цього ж Кодексу передбачений виключний перелік статей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ч.1 ст. 204-1КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначено, що недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

З огляду на те, що особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, мала можливість отримати судові повістки за місцем проживання, проте не вживала заходів для явки до суду, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі приходжу до наступних висновків.

Частиною 1ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 204-1 КУпАП повністю підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ №142769 від 15.10.2024; протоколом про адміністративне затримання від 15.10.2024; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів від 15.10.2024 та іншими матеріалами справи.

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Згідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 , слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно дост.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп..

Керуючись ст. ст.40-1,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Дегтяренко К.С.