КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 363/120/24
провадження № 33/824/1489/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Федорова Дмитра Сергійовича на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2024 року у складі судді Баличевої М. Б., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Литви, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

30 січня 2024 захисник ОСОБА_1 - адвокат Федоров Д. С. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2024 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 017861 від 31.12.2023 складався без участі перекладача, що позбавило можливості поінформувати ОСОБА_1 зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього. Вказане порушення призвело до того, що ОСОБА_1 не зміг внести своїх заперечень щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Всупереч ч. 4 ст. 256 КУпАП ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено його права та обов`язки, в тому числі гарантоване право на користуватись юридичною допомогою захисника та інші права, що передбачені ст. 268 КУпАП.

В силу допущених порушень з боку працівників поліції, з урахуванням доктрини «плодів отруєного дерева», вважає, що всі зібрані докази у справі є недопустимими.

З наявного в матеріалах справи відеозапису можна спостерігати, що ОСОБА_1 на запитання стосовно того, чи потрібен йому перекладач, жодної вербальної (словесної) відповіді не надав, оскільки українською мовою практично не володіє, а відтак не зміг зрозуміти суть самого запитання.

Висновки суду з приводу того, що ОСОБА_1 начебто самостійного зміг надати письмові пояснення, написавши у протоколі лише одне слово «Пиво», також є необґрунтованими, тому що наявний в матеріалах справи відеозапис є неповним, вирваним із контексту, а відтак не підтверджує того, що пояснення були надані саме його підзахисним.

За таких підстав вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З приводу порушення відеофіксації зазначив, що з останнього чітко видно, що він є неповним, вирваним із контексту. ОСОБА_1 стверджував, що відеозапис здійснювався на персональний мобільний телефон працівника поліції, хоча нагрудна камера у останнього була наявна. Відеозапис не містить інформації про сам пристрій, за допомогою якого він здійснювався, дату та час відеофіксації. Вважає наявний в матеріалах справи відеозапис неналежним доказом.

В судовому засіданні, яке за клопотанням захисника було проведено за участі перекладача Щербакової В. М. , ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Федоров Д. С. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснив, що 31.12.2023 він був зупинений працівниками поліції на блокпосту для перевірки документів. Поліцейський відчув запах алкоголю. Коли все сталося, він нічого не зрозумів, був в стані шоку. В протоколі поліцейський сказав написати слово «пиво». Він його написав, оскільки трохи володіє російською мовою. Він просив забезпечити йому участь перекладача, оскільки він не розумів, що йому кажуть, проте це на відеозаписі не зафіксовано.

Опитаний в судовому засіданні інспектор ВРПП Вишгородського РУП капітан поліції ОСОБА_2, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , суду пояснив, що 31.12.2023 заступив на добове чергування. Йому повідомили, що на посту було зупинено водія ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Водію запропонували пройти тест на місці події, на що він погодився. Водій розмовляв частково українською мовою, частково російською. На питання чи вживав він алкогольні напої, водій відповів, що пив пиво, не спав, працював на комп`ютері, що він «айтішнік». ОСОБА_1 розмовляв з ними , як ми з вами розмовляємо, відповідав на всі питання. Так, на питання, куди керували ?, відповів що до Києва. На питання, чи він згоден пройти тест в присутності двох свідків, відповів, що так. Останньому було роз`яснено, як проходити тест на приладі «Драгер», запитано, чи все він зрозумів, на що останній відповів, що так. Повідомив, що у нього є посвідка на постійне місце проживання в Україні. Обставини складення протоколу фіксувались на бодікамеру поліцейського. Переглянутий в судовому засіданні запис, це саме запис з його бодікамери. Відеозапис здійснювався від самого початку до кінця. Останній було надано в адмінпрактику.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №017861 від 31 грудня 2023 року, водій ОСОБА_1 , 31 грудня 2023 року о 13.00 год., в м. Вишгороді по вул. Ягідній, 5 А, керував транспортним засобом Skoda, днз НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager в присутності двох свідків, результат 1,63 ‰, тест №207, що зафіксовано на бодікамеру №5, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, ним зазначено: « Пиво».

Відповідно до роздруківки результатів тестування від 31 грудня 2023 року, при застосуванні приладу Драгер Alcotest 6820 у ОСОБА_1 виявлено показник вмісту алкоголю 1,63‰.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, результат огляду - 1,63 ‰. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис (а.с.4).

Відеофіксація здійснювалася на бодікамеру №5.

З відеозапису, який міститься на DVD-диску, вбачається, що на прохання поліцейського представитися, останній одразу назвав свої ім`я та прізвище, число, місяць та рік народження, пояснив, куди прямував. На питання, чи згоден він пройти тест за допомогою газоаналізатора Драгер , останній одразу повідомив, що згоден. На пропозицію працівника поліції переконатися, чи запакований мундштук для проведення тесту, останній кивнув головою та почав перевіряти його цілісність, на пояснення, що потрібно набрати повні легені повітря, останній продемонстрував, як він набирає повні легені повітря. Після проходження тесту та роз`яснень про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, чи все йому зрозуміло, чи потрібен йому перекладач, останній кивком голови підтвердив, що йому все зрозуміло, перекладач не потрібен.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не володів українською мовою, а складення протоколу про адміністративне правопорушення без залучення перекладача призвело до істотного порушення його прав, спростовуються даними відеозапису, на якому чітко зафіксовано те, що особа не потребувала послуг перекладача.

Володіння ОСОБА_1 українською мовою, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується також тією обставиною, що договір про надання правової допомоги №10/01/23, укладений між Адвокатським об`єднанням «Брати Федорови» та громадянином республіки Литви ОСОБА_1 , також було складено українською мовою. Доказів залучення до укладення цього договору послуг перекладача суду не надано.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його право скористатися правовою допомогою також на правильність висновків суду не впливає.

Відповідно до ст. 268 КУпП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Отже, право особи на користування юридичною допомогою адвоката передбачено при розгляді справи.

При цьому, ні дана норма, ні положення ст. 266 КУпП не передбачають обов`язку працівника поліції роз`яснювати особі про її право на отримання юридичної допомоги адвоката при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також забезпечувати участь адвоката при проведенні такого огляду.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який є належним і допустимим доказом, та який свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини вказаної особи у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності особи одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення особи від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Федорова Дмитра Сергійовича залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кирилюк Г. М.