Номер провадження: 33/813/869/24
Номер справи місцевого суду: 521/1482/24
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., ОСОБА_1 , адвоката Уманської В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. на користь держави.

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 о 06 годині 45 хвилин 16.01.2024 року в м. Одесі, керуючи транспортним засобом «Volkswagen» державний номер НОМЕР_1 , по вул. М. Малиновського, напроти буд. 83, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ» державний номер НОМЕР_2 , чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. В наслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

За даним фактом співробітниками поліції складено протокол серії ААД № 731768 від 16.01.2024 року про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що в поясненнях водіїв учасників ДТП існують розбіжності;

2)схема місця ДТП містить два різні міста зіткнення;

3)при огляді місця ДТП і оформленні протоколу, схеми місця ДТП, не встановлено фактичних об`єктивних даних, які б вказували на характер руху обох транспортних засобів, розташування їх на проїжджій частині перед зіткненням та об`єктивне місце зіткнення;

4)місце зіткнення, вказане водієм автомобіля «ВАЗ», яке прийнято за основу, не маючи об`єктивної інформації співробітниками поліції є технічно неспроможним;

5)при прийнятті рішення про причини і механізм ДТП не були прийняті до уваги покази єдиного свідка ДТП, яка під час руху автомобіля «Фольксваген» знаходилася у вказаному автомобілі в якості пасажира, сидівши на передньому пасажирському сидінні з права.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, закрити з підстав п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Уманської В.В., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На думку апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції, всупереч ст. 251, 252 КУпАП з достатньою повнотою не дослідив та не перевірив докази у справі, що призвело до помилкових висновків в їх оцінці на предмет допустимості та достовірності, як доказів у справі та необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Приймаючи судове рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Однак апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, та з тим, що вищезазначені докази доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виходячи з такого.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії АДД №731768 від 16 січня 2024 року з якого вбачається, що 16 січня 2024 року о 06:45 год. в м. Одеса по вул. Малиновського, 83, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen» державний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ» державний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку. При ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП;

-схема місця ДТП, яка сталася 16 січня 2024 року, та на якій відображено розташування транспортних засобів на момент прибуття поліції;

-письмові пояснення ОСОБА_2 з яких вбачається, що 16.01.2024 року приблизно о 06:45 год. рухався по вул. Малиновського зі сторони вул. Спартаківська в сторону вул. Гайдара на автомобілі «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 , в правій полосі руху. Побачив, що автомобіль марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_3 ,І виїжджає на смугу руху його автомобіля, після чого ОСОБА_2 прижався максимально в праву сторону, щоб уникнути удару, після чого водій автомобіля «Volkswagen» не пригальмував та в`їхав в автомобіль «ВАЗ» в ліву сторону. Після чого було викликано працівників поліції;

-письмові пояснення водія ОСОБА_1 з яких вбачається, що 16 січня 2024 року він керував транспортним засобом «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Малиновського. Пересік трамвайну колію та їхав по свої полосі руху. На зустріч йому виїхав автомобіль «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 в результаті чого трапилось зіткнення з лівою стороною автомобіля. ОСОБА_1 зупинився.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався як на докази: на протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 731768 від 16.01.2024 року, письмовими поясненнями водіїв, схемою місця ДТП від 16.01.2024 року.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які беззаперечно вказують на необґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

За приписами ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій, зокрема, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3Б ПДР України).

Відповідно до п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Відповідно до положень п. 1.3, п. 3.3 розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому обшуку; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».

Матеріали справи не містять відеозаписів або фотофіксації місця ДТП, фото або відеофіксація ушкоджень, які отримали транспортні засоби у результаті ДТП.

Одеським апеляційним судом викликався ОСОБА_2 для надання особистих пояснень. В судове засідання не з`явився, причин свої неявки суду не повідомив.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у скоєнні ДТП не визнав. Пояснив, що учасники ДТП наводять кожен свою версію події, які протилежні по суті, а висновок суду першої інстанції щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є хибним з огляду на те, що суд першої інстанції однобічно розглянув справу не надіючи оцінку доказам у справі. Так, зі слів водія автомобіля «ВАЗ», на схемі місця ДТП було зазначено, що зіткнення транспортних засобів відбулося на відстані 1 м. 40 см від краю дороги (відповідно до напрямку руху його автомобіля) у бік вул. Рекордної, а праві колеса автомобіля «ВАЗ» знаходяться на самому краю дороги 0 см до узбіччя (як зазначено на схемі). Натомість, відповідно до технічних характеристик автомобілю ВАЗ-2108, його ширина становить 1 м 65 см. Це означає, що, за умови руху автомобілю ВАЗ-2108 на відстані 0 см до узбіччя (як зазначено на схемі), таким чином контактування транспортних засобів - учасників ДТП по дотичній є неможливим, оскільки у такому разі мало б місце «лобове» зіткнення та було б задіяно принаймні 25 см ширини передніх частин обох автомобілів, однак на обох автомобілях відсутні сліди пошкоджень на передніх частинах автомобілів, контактування мало місце бічними частинами. Наведені обставини об`єктивно підтверджують, що пояснення водія автомобілю ВАЗ є не тільки технічно неспроможними, а й неправдивими. Крім того, ОСОБА_1 звернув увагу на те, що на схемі неправильно зазначено, що ширина дороги на місці ДТП становить 4 м 90 см, оскільки по факту її ширина становить 6 м 70 см.

На підтвердження свої пояснень ОСОБА_1 надав суду апеляційної інстанції відповідь КП «Міські дороги» на адвокатський запит згідно якої вбачається, що згідно наявній у розпорядженні КП «Міські дороги» інформації, технічні параметри ділянки вул. Малиновського від вул. Маршала Бабаджаняна (вул. Рекордна) до вул. Спартаківська, складають: довжина 305 п.м., ширина 7 п.м. Технічний стан ділянки задовільний. Також, на підтвердження даних фактів, адвокат Уманська В.В. та ОСОБА_1 склали протокол додаткового огляду місця ДТП із виїздом на місце пригоди та заміром дороги, за для усунення розбіжностей, які містяться у схемі місця ДТП та відповіді із КП «Міські дороги». Так, заміром ширини проїзної частини вул. Малиновського в районі будинку №83 встановлено, що ширина дороги 6,7 м, що близько до ширини 7 м (яку вказали КП «Міські дороги»). Зі схеми місця ДТП вбачається, що ОСОБА_1 указав місце зіткнення автомобілів - 2,35 м від узбіччя. Якщо враховувати правильні технічні параметри ділянки дороги, місце зіткнення автомобілів відбулося на полосі руху автомобіля «Volkswagen». Посилаючись на такі доводи ОСОБА_1 наполягав на задоволенні його апеляційної скарги.

Пунктом 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 12.3. Правил дорожнього руху передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Згідно пункту 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно пункту 13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Отже, виходячи з вищевикладеного суд апеляційної інстанції вважає, що не було доведено вини ОСОБА_1 , а показання, які містяться в матеріалах справи суперечать один одному, інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 не надано, усунути ці розбіжності в суді апеляційної інстанції не уявляється можливим.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно із положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова