Справа № 462/3207/24 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 33/811/952/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Коваль О.Р. на постанову Залізничного районного суду Львівської області від 11 червня 2024 року,

встановив:

постановою Залізничного районного суду Львівської області від 11 червня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 /сімнадцять тисяч/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок судового збору.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 01.04.2024 р. о 18:10 год. у м. Львові на вул. Городоцька, 160 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом Драгер Alcotest 7510, з результатом 0.49‰, порушивши п. 2.9а Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На зазначену постанову адвокат Коваль О.Р. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Залізничного районного суду Львівської області від 11 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції при неповному встановленні необхідних для вирішення справи обставин; недоведеності встановлених обставин; невідповідність висновків обставинам справи.

Стверджує, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , зупинившись перед пішохідним переходом на вул.Городоцькій, 160 відчув удар ззаду. Вийшовши з автомобіля для з`ясування обставин йому стало відомо, що автомобіль кросовер, можливо Nissan покинув місце ДТП. У зв`язку з даними обставинами ОСОБА_1 здійснив виклик поліції. Надалі поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з результатами якого він погодився, вказавши що приймає ліки від алергії і випив трішки пива.

Наголошує, що поведінка та дії ОСОБА_1 , а саме виклик поліції, згода на проходження алкотесту, свідчать про те, що він перебував у тверезому та адекватному стані, проте судом такі обставини не враховано.

Стверджує, що із врахуванням похибки під час експлуатації технічного приладу, вміст алкоголю у повітрі, що видихав водій не перевищив гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права 0,5 проміле. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 продував у технічний прилад «Драгер» сім разів, що викликає сумнів у справності вказаного приладу та достовірності даного результату. Посилається на судову практику, зазначає, що ОСОБА_1 отримує ін`єкції рідини для алергенів, оскільки впродовж декількох років хворіє на важку форму алергії, є підстави вважать що лікування могло вплинути на результат алкотесту.

ОСОБА_1 , та його представник адвокат Коваль О.Р., будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явилася, подали клопотання про розгляд справи у їхню відсутність, зазначивши, що апеляційну скаргу підтримують у повному обсязі.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Таке, зокрема, підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №570463, записами нагрудного відеореєстратора поліцейських, даними, що містяться у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом тесту «Драгер», рапортом поліцейського

Доводи апелянта про те, що сам ОСОБА_1 викликав поліцію та добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КУпАП жодним чином не впливають. Більше того як і протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №570463 так і роздруківку за результатом тесту «Драгер» ОСОБА_1 власноручно підписав, чим висловив згоду із даними, що містяться у цих документах. Згадане підтверджується і оглянутим апеляційним судом відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт вживання пива.

Апеляційний суд наголошує, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Крім того, апеляційний суд враховує правові позиції, зазначені у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О Годлара та Франціс проти сполученого Королівства», де ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє та керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

При цьому суд бере до уваги, те що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а таке порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху

Щодо апеляційних доводів про похибку під час експлуатації технічного приладу «Драгер», з посиланням на норми міжнародного права, на які вказує представник ОСОБА_1 адвокат Коваль О.Р., то апеляційний суд вважає такі безпідставними і розцінює як спробу уникнути від адміністративної відповідальності, оскільки національне законодавство України, а саме п.7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 чітко передбачає що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Апеляційні доводи про те, що ОСОБА_1 хворіє на важку форму алергії та у зв`язку з цим отримує ін`єкції, не впливають жодним чином на той факт, що ОСОБА_1 випив алкогольний напій пиво при забороні таких дій під час керування транспортним засобом, тобто на кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення. Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Коваль Ольги Романівни залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду Львівської області від 11 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ