Справа №: 700/570/24
Провадження № 3/700/328/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Н.В.,за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , директора СФГ «Зінченко», раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, у скоєнні правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.130 Кодексу України Про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №495369, 29 червня 2024 року о 19 год. 43 хв. ОСОБА_1 між с.Бужанка та с.Дашуківка керував автомобілем «Ауді А-6» д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер» під фіксування на бодікамеру, згідно ст.40. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

01.08.2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Александров Дмитро Олександрович звернувся до суду з клопотанням про допит поліцейського в судовому засіданні та закриття провадження у справі. Аргументуючи подане клопотання, захисник ОСОБА_2 навів перебіг подій 29.06.2024. Зокрема у клопотанні вказується, що 29.06.2024 року о 18 год. 50 хв. патрульна поліція під`їхала до автомобіля ОСОБА_1 , який вже перебував у нерухомому стані на польовій дорозі, звинувачуючи останнього в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та запропонували пройти огляд на місці або в лікарні. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці. Поліцейський провів контрольний забір повітря приладу з порушенням, мундштук не встановлював, контрольний забір повітря після встановлення мундштука не робив, хоча сенс контрольного забору повітря полягає в перевірці спирту в мундштуку, його герметичності, щоб виключити зловживання з боку поліції. Результат о6гляду склав 2,33 проміле. Оскільки з таким результатом ОСОБА_3 не погоджувався, поліція запропонувала пройти огляд в Лисянській територіальній лікарні, на що він погодився, просив доставити до лікарні, щоб пройти огляд шляхом здачі крові на вміст алкоголю. Поліцейський переконував, що кров на аналіз беруть тільки після ДТП, незгоду з результатом Драгера та бажання пройти огляд в лікарні ігнорував, натомість склав протокол за ст.130 КУпАП. Згідно з фабулою складеного о 19 год. 50 хв. протоколу ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці з використанням приладу Драгер, чим порушив п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 130 КУпАП. В протоколі містяться пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, від освідчення в лікарні не відмовляється, готовий здати кров, в чому лікар відмовив. Фабула протоколу не відповідає диспозиції ч.3 ст.130 КУпАП. Суд обмежений фабулою, розглядає справу в межах фабули та не має права її змінювати. Стан алкогольного сп`яніння не доведено поліцейськими у встановленому законом порядку, поліція склала безпідставний протокол, порушила процедуру огляду, після незгоди особи з результатом склала протокол до проведення огляду в лікарні, огляд проведений поліцейським на місці вважається недійсним. О 20 год. 30 хв. ОСОБА_1 був доставлений до лікарні для проходження огляду. Лікар ОСОБА_4 відмовилася відібрати кров на аналіз на алкоголь на вимогу ОСОБА_1 , та вимагала пройти огляд на приладі Драгер. Згідно відповіді лікарні на адвокатський запит лікар ОСОБА_4 не пройшла тематичного удосконалення згідно чинного законодавства щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водіїв в закладі охорони здоров`я. Відповідно до п.3 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно чинного законодавства. Таким чином, лікар ОСОБА_4 не мала права на проведення огляду ОСОБА_1 , висновок який склала лікар ОСОБА_4 складений з порушенням інструкції, отож вважається недійсним. Огляд проведений поліцейським з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тому вважається недійсним. На підставі наявних матеріалів та доказів не можна зробити беззаперечний висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищевикладеного вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП є недоведеним, а тому провадження у справі необхідно закрити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та заперечив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №495369 від 29.06.2024 року.

Поліцейський СПД № 2 Звенигородського РВП у судовому засіданні підтвердив факти, викладені у протоколі, просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, так як в його діях вбачається порушення за ч.3 ст.130 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши поліцейського, пояснення ОСОБА_1 та захисника, дослідивши та вивчивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №495369 від 29.06.2024 рокута додані до нього матеріали і докази, наявний у матеріалах справи відеозапис, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адмінстративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 495369 від 29 червня 2024 року о 19 год. 43 хв. ОСОБА_1 між с.Бужанка та с.Дашуківка керував автомобілем «Ауді А-6» д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер» під фіксування на боді камеру (результат - 2, 33 проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею визначено, що під час проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п.10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за №1413/27858, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 495369 від 29 червня 2024 року обставини не утворюють об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, з врахуванням даних відеозапису події, де ОСОБА_1 чітко висловлює незгоду з результатом тестування на приладі Драгер, яке провів поліцейський, та бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Однак, працівник поліції ігнорував намір ОСОБА_1 пройти огляд в медзакладі і розпочав складати протокол. Після складання протоколу на місці зупинки поліцейський надав його для підпису разом з актом огляду на стан сп`яніння. Проте згодом, після наполягань ОСОБА_1 про намір пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні, його все ж таки було доставлено до медичного закладу.

Суд не надає оцінку висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.06.2024, який був складений лікарем ОСОБА_4 о 20:40 год. відносно ОСОБА_1 , оскільки час проведення такого огляду не охоплюється часом вчинення адміністративного правопорушення, що зазначений у протоколі серії ААД №495369 (19:43 год.), відповідно виходить за межі інкримінованого правопорушення.

Між тим суд констатує порушення поліцейським ОСОБА_5 порядку огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Зокрема, поліцейський ОСОБА_5 ігнорував бажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в лікарському закладі та відразу після тестування на місці, передчасно розпочав складати протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Вказане підтверджується даними відеозапису з місця події.

Крім цього, поліцейський ОСОБА_5 кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, проте в протоколі, а саме: у фабулі правопорушення, кваліфікуючих ознак, тобто повторності діяння не вказав. Більше того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Будь-яке обвинувачення особи має бути конкретним, зрозумілим та підтвердженим належними, достовірними та допустимими доказами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі Кобець проти України.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вказані обставини суд дійшов висновку, що законність складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії працівників поліції щодо збирання інших доказів у справі, викликають розумні сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Протокол про адміністративне правопорушення хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео фіксації, поясненнях свідків тощо.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади, зокрема, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Керуючись ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї вини не визнав, заперечив факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, представник СПД № 2 Звенигородського РВП у судовому засіданні окрім наявних у матеріалах справи документів, будь-яких інших пояснень і доказів не надав, а матеріали справи не містять достатніх та належних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , то суд не вбачає підстав для притягнення особи, відносно якої складено протокол, до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, а саме за відсутності доказів вчинення правопорушення, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відтак справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.9, 130, 221, 245, 247, ст. ст.283-285, 294 КУпАП,суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складений 06.12.2024 року.

Суддя Наталія БЕСАРАБ