Справа № 761/5817/24
Провадження № 3/761/1806/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №588973 від 04.02.2024 вбачається, що 04 лютого 2024 року близько 02 год. 05 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого співмешканця - ОСОБА_2 , а саме: ображала нецензурною лайкою, подряпала обличчя та шию. Таким чином, дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату і час судового розгляду, не з`явилася. Жодних клопотань, у тому числі про відкладення, на адресу суду від ОСОБА_1 не надходило.

Суддя звертає увагу, що Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Каракуця проти України»). Однак, ОСОБА_1 до суду не прибула, розглядом справи не цікавилася, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористалася.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлялася про час та дату розгляду справи, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не направляла, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також беручи до уваги, що судом вживались вичерпні заходи для забезпечення участі особи при розгляді справи, при цьому, участь особи при розгляді справ про адміністративне правопорушення за ст. 1732 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Ретельно вивчивши матеріали провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддя прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є:своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, ст. 280 КУпАП закріплює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 1732 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

У ході розгляду справи судом враховується, що домашнє насильство характеризується такими ознаками як умисність (з наміром досягнення бажаного результату), спричинення шкоди, порушення прав і свобод людини значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, а тому, у разі відсутності хоча б однієї із ознак, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №588973 від 04.02.2024, складеного стосовно ОСОБА_1 , вбачається, що 04 лютого 2024 року близько 02 год. 05 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого співмешканця - ОСОБА_2 , а саме: ображала нецензурною лайкою, подряпала обличчя та шию, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Разом з тим, з аналізу досліджених доказів у їх сукупності, суддею встановлено, що у матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі серії ВАВ №588973 від 04.02.2024, складеному стосовно ОСОБА_1 .

Так, суддя звертає увагу, що викладені у письмових поясненнях доводи ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 про події 04.02.2024 суперечать одне одному. Так, потерпілий вказує, що ОСОБА_1 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, неадекватно себе поводила, у ході конфлікту почала дряпати йому обличчя. Однак, у судове засідання потерпілий не з`явився, а жодних доказів, окрім його письмових пояснень, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.

У свою чергу, із письмових пояснень самої ОСОБА_1 вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 , після застілля із батьками, побачивши, що до неї прийшов знайомий, приревнував ОСОБА_1 , в результаті чого почав її бити. Остання так голосно кричала, що сусіди викликали поліцію.

Разом з тим, як вбачається із долученого до протоколу про адміністративне правопорушення рапорту, зареєстрованого в ЄО за №6483 від 04.02.2024, при перевірці працівниками поліції виклику на гарячу лінію «102», зайшовши до квартири АДРЕСА_3 , побачили сліди крові, пасма жіночого волосся, розбиту пляшку алкоголю, розбитий вазон та інші хаотично розкидані по квартирі предмети побуту, а на підлозі сиділа ОСОБА_1 , яка плакала та просила про допомогу, а також повідомила, що її побив хлопець. - ОСОБА_2 .

Враховуючи вищенаведене, суддя приходить до висновку, що досліджені докази в їх сукупності не свідчать про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

При цьому, в рапорті зазначено, що вказані події фіксувалися на бодікамери працівників поліції, однак, такі відеозаписи до матеріалів провадження долучені не були.

Таким чином, жодних даних, які б підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, суду надано не було.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин та відсутності будь-яких доказів на підтвердження викладеного у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №588973 від 04.02.2024, суддя приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно свого співмешканця - ОСОБА_2 .

Вказане свідчить про відсутність доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 ознак домашнього насильства, тобто складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

У силу Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 №1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, суддя дійшла висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 23, ст. 1732, 247, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1732 КУпАП закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк