Номер провадження: 33/813/1341/24
Головуючий у першій інстанції Передерко Д. П.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 року м.Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

захисника особи, що притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

представника Одеської митниці Ревенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах Одеської митниці на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 14 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст протоколу та оскаржуваної постанови суду першої інстанції

19.05.2023 відносно ОСОБА_3 складений протокол про порушення митних правил №0944/50000/23 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

Відповідно до протоколу 21.02.2022 о 08:45 ОСОБА_4 ввезено в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» на митну територію України транспортний засіб особистого користування, легковий автомобіль марки «Кіа Sorento», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN № НОМЕР_2 , країна реєстрації Молдова, по якому відсутні відомості щодо подальшого вивезення. До митного органу з метою продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу ОСОБА_5 звернувся 04.05.2023, тобто після закінчення терміну законного перебування на території, який сплинув 21.02.2023. Документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку, ОСОБА_5 не надав. Інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу станом на 19.05.2023 відсутня. За позицією митниці, ОСОБА_5 перевищив, встановлений ст.380 МК України, строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування більше ніж на тридцять діб.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 14.03.2024 провадження по справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України. Суд, закриваючи провадження по справі, дійшов до переконання, що ОСОБА_5 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України більше ніж на тридцять діб в умовах непередбачуваності обставин, оскільки на момент ввозу транспортного засобу на митну територію України було неможливо передбачити майбутні перешкоди у зворотному вивезенні автомобілю в строки, встановлені законодавством, через воєнний стан і заборону військовозобов`язаним громадянам чоловічої статі у віці до 60 років перетинати державний кордон України для виїзду. Крім того, судом враховано, що зворотнє вивезення транспортного засобу на митну територію невизнаної Придністровської Молдавської Республіки було неможливим через закриття пунктів пропуску. З 18.01.2023 автомобіль перебував на автосервісі на ремонті мотора та трансмісії, звідки виїхав після ремонту 25.06.2023. Суд визнав зазначені причини поважними та такими, що не залежали від волі ОСОБА_3 , врахував, що 04.05.2023 він самостійно звернувся до митного органу із заявою про продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу, що свідчить про його намагання у законному порядку вирішити питання продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу, у зв`язку із обставинами, що склалися.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник митниці просить скасувати постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 14.03.2024, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно санкції зазначеної статті.

В обґрунтування скарги представник зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що:

-терміни пропуску транспортних засобів з номерними знаками Придністровського регіону Республіки Молдова (для виїзду з України з 24.01.2022 по 01.04.2022 та транзиту територією України до Республіки Молдова з 24.01.2022 по 24.02.2022) на поточний момент закінчились та не продовжувались, а разом із заявою про продовження строків не було подано жодного документа, який би підтвердив факт аварії чи дії обставин непереборної сили, виданий компетентними органами, та засвідчені в установленому порядку;

- транспортний засіб «Кіа Sorento», державний номерний знак « НОМЕР_1 », виходячи з реєстраційних документів та реєстраційних номерних знаків, не може бути допущений до участі у міжнародному дорожньому русі, тому повинен був покинути територію України до 01.04.2022;

- саме по собі включення воєнного стану в Україні до переліку форс-мажорних обставин не свідчить, що особа через дію воєнного стану автоматично звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання про зворотнє вивезення. Особа має довести в кожному конкретному випадку наявність причинно-наслідкового зв`язку між воєнним станом та невиконанням нею зобов`язання;

- ОСОБА_4 не було надано до митниці жодного документального підтвердження щодо наслідків дії обставин непереборної сили військового стану та особистих обставин;

- у ОСОБА_3 наявна правова легітимність на виїзд за межі України в умовах воєнного стану, оскільки він має громадянство іншої країни;

- обмеження пересування громадян напрямком на виїзд з України, у зв`язку з встановленням військового стану, не запроваджувались, тому ОСОБА_5 мав змогу вивезти вказаний автомобіль через будь-який відкритий пункт пропуску для автомобільного сполучення у встановлений законодавством строк;

- матеріалами справи доведена вина ОСОБА_3 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, тому Малиновський районний суд м.Одеси необґрунтовано виніс оскаржувану постанову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник митниці підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги. Захисник особи, яка притягається до відповідальності, заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін. Крім того, суду апеляційної інстанції надано письмові пояснення, в яких захисник зазначив, що з урахуванням листа від 11.01.2022 №660/13-110-1980 ОСОБА_5 в строк до 01.04.2022 мав обов`язок вивезти автомобіль, однак не зробив цього, тому, на думку захисника, на момент апеляційного розгляду справи відносно ОСОБА_3 закінчився строк накладення адміністративного стягнення, що є підставою для закриття апеляційним судом провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши пояснення представника митниці та захисника особи, що притягується до відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюється наявними у справі доказами.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі.

Фактичні дані, встановлені апеляційним судом

21.02.2022 громадянин України ОСОБА_3 ввіз на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб особистого користування, легковий автомобіль марки «Кіа Sorento», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN № НОМЕР_2 , країна реєстрації Молдова, через пункт пропуску «Великоплоське Малаешти», митною поста «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби.

Станом на 19.05.2023 вказаний автотранспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться та продовжує перебувати на території України.

Сторонами не оспорюється сам факт перевищення строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб.

04.05.2023 до Одеської митниці надійшла заява від ОСОБА_3 щодо продовження строків тимчасового ввезення автомобіля, в якій зазначено причини пропуску: військовий стан та офіційне працевлаштування в Україні. До заяви, серед іншого, додана довідка з місця роботи.

19.05.2023 відносно ОСОБА_3 складений протокол №0944/50000/23 про порушення митних правил за ч.6 ст.481 МК України.

У письмових поясненнях від 19.05.2023 ОСОБА_3 зазначив, що 21.02.2022 переїхав кордон України на автомобілі Кіа Sorento, н.з. « НОМЕР_1 », у зворотному напрямку кордон не перетинав, у зв`язку з військовим станом та зайнятістю на роботі. Також зазначив, що автомобіль знаходиться в с.В-Комарівка у неробочому стані. При цьому, доказів перебування автомобіля у неробочому стані митниці надано не було (а.с.12-13).

12.03.2024 стороною захисту суду першої інстанції надана копія довідки ФОП « ОСОБА_6 » без дати, за якою автомобіль «Кіа Sorento», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN № НОМЕР_2 , з 18.01.2023 перебував в автосервісі на ремонті мотора та трансмісії, після ремонту виїхав 25.06.2023 (а.с.42).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 103 МК України визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

За положеннями ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів (ч.6 ст.380 МК України).

Частиною 6 ст.481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягне за собою адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді справи в повній мірі не надав оцінку обставинам справи та наявним у справі доказам, дійшов невірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2022 ОСОБА_5 ввіз на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб особистого користування, легковий автомобіль марки «Кіа Sorento», номерний знак « НОМЕР_1 », VIN № НОМЕР_2 .

Вказаний транспортний засіб ОСОБА_5 повинен був вивезти за межі митної території України чи помістити його в інший митний режим в термін до 21.02.2023.

Крім того, листом від 11.01.2022 №660/13-110-1980 МЗС узгодило з Міністерством внутрішніх справ України, Державною митною службою України, Адміністрацією державної прикордонної служби України терміни пропуску за межі митної території України транспортних засобів з номерними знаками Приднестровського регіону Республіки Молдова (для виїзду з території України з 24.01.2022 по 01.04.2022 та транзиту територією України до Республіки Молдова з 24.01.2022 по 24.02.2022)

З урахуванням наведеного та з огляду на реєстраційні документи, реєстраційні номерні знаки «Кіа Sorento», номерний знак « НОМЕР_1 », не може бути допущений до участі у міжнародному дорожньому русі та повинен був покинути територію України до 01.04.2022. Визначені строки вивезення вказаного транспортного засобу закінчились та не продовжувались.

Що стосується того, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості вивезти автомобіль у зв`язку із його технічною несправністю, із запровадженням воєнного стану, апеляційний суд зауважує таке.

За положеннями ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Приписами ст.192 МК України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому, перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до положень ст.460 МК України (особливості відповідальності за деякі види порушень митних правил) вчинення порушень митних правил, передбачених зокрема ст.481 цього Кодексу (серед інших), внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Положення розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затверджений Наказом Міністерства фінансів від 31.05.20212 за № 657, застосовуються у випадках, коли Кодексом або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

У цьому розділі надано визначення аварії та обставин непереборної сили:

- аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

- обставини непереборної сили- надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Отже, поломка автомобіля не є в розумінні наведених норм законодавства аварією чи дією обставин непереборної сили, з чим законодавець пов`язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до п.5 розділу VIII Порядку № 657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що застосування ч.1 ст.460 МК України можливе за наступних умов: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку) письмове інформування найближчого митного органу про обставини події.

Натомість, матеріали справи не містять будь-яких відомостей відносно виконання ОСОБА_4 вищезазначених норм або відомостей, які об`єктивно унеможливлювали їх виконання.

Щодо перебування автомобіля в автосервісі в період з 18.01.2023 по 25.06.2023, слід зазначити, що ОСОБА_5 до спливу строку тимчасового ввезення - 21.02.2023 до митниці не звертався з відповідною заявою про продовження строку, не надавав підтверджуючі документи перебування автомобіля на ремонті, не зазначав вказану підставу пропуску строку під час звернення до митниці із заявою від 04.05.2023.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучі обізнаним про поломку свого авто ще 18.01.2023, не виконав вимоги законодавства, не повідомив митні органи у встановлений законом строк про наявність у нього об`єктивних обставин щодо неможливості вивезення транспортного засобу у встановлений законом строк.

Надана суду 12.03.2024 копія довідки про поломку авто не приймається до уваги, з огляду на те, що митним органам належних доказів поломки авто надано не було, а вказана довідка подана до суду першої інстанції вже після складення відносно ОСОБА_3 протоколу.

Окрім того, слід зазначити, що поломка транспортного засобу, про яку зазначила сторона захисту, не є обставиною, внаслідок якої транспортний засіб не може прибути до органу доходів і зборів призначення, й не може завадити його доставці до цих органів за допомогою інших технічних способів (шляхом буксирування, на лафеті тощо). Митне законодавство не передбачає необхідність вивезення автомобіля виключно власним ходом, а лише визначає обов`язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення у встановлені законом строки, що може бути виконаний за допомогою інших технічних способів (на лафеті, шляхом буксирування тощо).

Враховуючи наведене, довідка, на яку посилається сторона захисту, не є належним і достатнім доказом існування обставин, що унеможливили виконання вимог положень МК України. Обов`язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність такої. Надана суду копія довідки вказує лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, проте жодних доказів того, що такого ремонту транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, наявний документ не містять.

В розумінні п.2 розділу VIII Порядку технічну несправність (ремонт транспортного засобу) неможливо визнати аварією, оскільки аварія, як небезпечна подія, має носити техногенний характер, чого у спірному випадку не існувало.

Отже, такі факти як: вихід із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або обставин непереборної сили.

Технічна несправність транспортного засобу об`єктивно не перешкоджала ОСОБА_7 повідомити про цей факт митний орган у встановлений законом строк. При цьому, ОСОБА_5 не був позбавлений можливості звернутися до Державної митної служби України або до Одеської митниці за допомогою електронних засобів зв`язку з заявою для продовження строку тимчасового ввезення автомобілю, в порядку встановленому ст.380 МК України. Жодних перешкод для такого листування апеляційний суд не вбачає.

Щодо посилання сторони захисту на військовий стан та заборону виїзду за межі України слід зазначити таке.

Введення воєнного стану в розумінні вищенаведених норм законодавства є дією обставин непереборної сили, з чим законодавець пов`язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.

Воєнний стан на території України було введено 24.02.2022.

Апеляційний суд бере до уваги Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким військову агресію РФ проти України, що стала підставою для введення з 24.02.2022 року воєнного стану, визнано обставинами дії непереборної сили, які діють до офіційного їх закінчення.

Однак, зазначені обставини не призводять до автоматичного звільнення від відповідальності щодо невиконання зобов`язань.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.14 та ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненням фізичних осіб і видає сертифікати щодо форс-мажорних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що жодних документів, що підтверджують дію обставин непереборної сили під час складання протоколу про порушення митних правил ОСОБА_4 подано не було.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає обґрунтованими посилання представника митниці відносно того, що особа має довести в кожному випадку наявність причинно-наслідкового зв`язку між воєнним станом та невиконанням певного зобов`язання, чого стороною захисту не було зроблено.

Апеляційний суд зауважує, що запровадження на території України воєнного стану, заборона виїзду та технічна несправність транспортного засобу об`єктивно не перешкоджали ОСОБА_3 повідомити про цей факт митний орган, у встановлений законом строк.

Крім того, посилання сторони захисту на заборону військовозобов`язаним громадянам України чоловічої статі у віці до 60 років перетинати державний кордон України для виїзду через військовий стан не спростовує винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та не звільняє його від відповідальності. Вказане не позбавляло його можливості вирішити питання в порядку, передбаченому митним законодавством України, зокрема ч.6 ст.380 МК України. Крім того, на підтвердження обмеження ОСОБА_3 у виїзді за межі України матеріали справи не містять його військово-облікового документу. Доводи апеляційної скарги щодо наявності у ОСОБА_3 громадянства іншої країни не підтверджені жодним доказом.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, повністю доведена.

Посилання сторони захисту на сплив строку накладення адміністративного стягнення не приймається до уваги апеляційного суду, з огляду на таке.

Вказане правопорушення є триваючим, оскільки триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 по справі № 804/401/17.

Тому, навіть у разі притягнення особи до відповідальності за порушення ст.481 МК України, це не звільняє її від обов`язку вивезення за межі території України транспортного засобу, який є предметом правопорушення, та триває до виконанням такого обов`язку або припиненням дії відповідної норми закону.

19.05.2023 митниця, встановивши за заявою ОСОБА_3 від 04.05.2023, наявність складу адміністративного правопорушення за ч.6 ст.481 МК України щодо не вивезення авто в строк до 21.02.2023, склала протокол про порушення митних правил, який разом з іншими матеріалами отриманий судом 12.07.2023.

При цьому, за положеннями ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

З урахуванням наведеного, на час розгляду справи апеляційним судом строк накладення стягнення у даній справі не сплив.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, апеляційний суд відповідно до ст. 33 КУпАП, приймає до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого ОСОБА_3 порушення, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті, яке буде достатнім для попередження вчинення ним нових правопорушень. При цьому, врахована вартість транспортного засобу «Кіа Sorento» з кузовом НОМЕР_2 станом на травень 2023 рік на рівні 290 000 -297 000 грн. відповідно до довідки ТОВ «Експоцентр Одеса» від 10.06.2023, що свідчить про те, що конфіскація транспортного засобу є більш суворим стягненням в межах санкції ч.6 ст.481 МК України.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Враховуючи вищенаведене, на думку апеляційного суду, адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, який належить особі, яка притягається до відповідальності, порушуватиме її право на володіння своїм майном, яке можна розцінювати як «надмірний тягар» в порівнянні із штрафом.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_3 на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника Одеської митниці ДМС України підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про накладання стягнення на ОСОБА_3 за вчинення порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах Одеської митниці задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 14 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України- скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданий 06.12.2016) винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.6 ст. 481 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 грн. (сто сімдесят тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко