Справа № 209/8528/24
Провадження № 3/209/1807/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Левицька Н.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з відділення поліції № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 25 вересня 2024 року приблизно о 16.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 25.09.2024 року приблизно о 16.00 год. перебуваючи по заду буд. АДРЕСА_3 кидалась камінням та влучила ним в область губи малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким чином розбила губу останньому та завдала фізичного болю, таким чином ОСОБА_1 порушила Закон України «Про охорону дитинства». Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Вказала, що не вбачає у своїх діях неналежного виконання батьківських обов`язків. Просить суд врахувати, що її донька завжди поводить себе виховано та ніколи не вчиняла дій, які б давали підстави стверджувати, що вона має неналежну поведінку. Просила долучити до матеріалів спраи характеристику дитини, яка надана Комунальним закладом «Ліцей №40». Також вказала про те, що зі слів її доньки, між деякими дітьми, які були під час події, є не дуже приязні стосунки, а тому вони могли навмисне вказати про те, що це зробила її донька. Просить провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вказала, що 25.09.2024 року вийшла гуляти разом із своїм братом ОСОБА_4 та однокласницею ОСОБА_5 . Коли гуляли, вирішили піти до буд. №25 по пр. Нескорених, де побачили як дівчата, яких вона знає, кидались камінням у хлопців ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вказала, що вона камінням не кидалась, лише запитала чому вони кидаються його. Через деякий час побачила, що у ОСОБА_7 була розбита губа та текла кров, хто це зробив не бачила. Хлопці відразу підбігли до ОСОБА_7 , а вона з братом та подругою пішли на дитячий майданчик, де продовжували гуляти. Потім всі діти прийшли та почали звинувачувати її в тому, що це вона кинула каміння і таким чином розбила губу ОСОБА_7 . Також вказала, що під час того, як діти прийшлидо них, дівчина Єва схопила її за волосся, вдарила по спині рукою та звинувачувала, що це саме вона кинула камінням, хоча вона цього не робила, тому по дорозі коли поверталась додому, зателефонувала матері та розповіла, що трапилось.

Окрім пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в судовому засіданні були досліджені: рапорти від 25.09.2024 щодо отриманих заяв за фактом хуліганства, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.09.2024; письмове пояснення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке надано в присутності батька від 25.09.2024; письмове пояснення ОСОБА_8 від 25.09.2024; письмове пояснення ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке надано в присутності матері 26.09.2024; письмове пояснення ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке надано в присутності матері 26.09.2024; письмове пояснення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке надано в присутності педагога ОСОБА_12 30.09.2024; письмове пояснення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яке надано в присутності педагога ОСОБА_12 30.09.2024; письмове пояснення ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яке надано в присутності педагога ОСОБА_12 30.09.2024; письмове пояснення ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яке надано в присутності педагога ОСОБА_12 30.09.2024; письмове пояснення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке надано в присутності матері 01.10.2024; письмове пояснення ОСОБА_1 ; характеристика ОСОБА_2 , учениці 5-Б класу, яка надана Комунальним закладом «Ліцей №40».

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та зібрані у ній докази та надавши їм відповідну правову оцінку, доходжу такого висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

За приписами ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Диспозиція вказаної частини статті за своєю природою є бланкетною нормою, тобто такою, що відсилає до положень законодавства, якими визначені обов`язки батьків щодо виховання дітей. Нормою, закріпленою у ч.1 ст.184 КУпАП, передбачена відповідальність в разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає у трьох різних формах: ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання дитини; ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП має бути вказано які саме нормативні акти було порушено і якими конкретно діями особи. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який було порушено та які саме дії було вчинено (не вчинено), свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.

Так, у наданому на розгляд суду протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП вказується про те, що вона ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої доньки, чим гр. ОСОБА_1 порушила ЗУ «Про охорону дитинства».

Тобто, у протоколі є посилання, що ОСОБА_1 порушила Закон України «Про охорону дитинства» (далі - Закон), однак без зазначення, які саме конкретні норми даного Закону нею порушено, за що настає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до Закону законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Статтею 4 Закону визначено, що система заходів щодо охорони дитинства в Україні, включає, зокрема забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності; встановлення відповідальності юридичних і фізичних осіб (посадових осіб і громадян) за порушення прав і законних інтересів дитини, заподіяння їй шкоди.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Невиконання батьками або особами які їх заміняють обов`язків щодо виховання дітей мають містити систематичний та триваючий характер, що не відповідає даному випадку.

Відповідно до ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Крім того, статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. (стаття 155 Сімейного кодексу України).

Отже, під ухиленням від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей слід розуміти як пряме невиконання батьками або особами, які їх замінюють, цих обов`язків та свідомого нехтування ними.

Разом з тим у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вказано, в чому конкретно полягає ухилення останньої від виконання нею батьківських обов`язків, в яких її діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та яке конкретне порушення вимог Закону України «Про охорону дитинства» мало місце.

Зважаючи на викладене, вказаний протокол серії ВАД № 72 від 01.10.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у ньому не вказано від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, ухилялася ОСОБА_1 .. Така невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП не дає можливості з`ясувати, які саме дії (чи бездіяльність) вчинено ОСОБА_1 та в чому полягає їх протиправність.

Отже, дослідивши та оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки суду не надано належних та достатніх доказів її вини в скоєнні адміністративного правопорушення, та не доведено усі обставини, про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи суд враховує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП і не може бути перекладено на суд. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в іншому разі суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім. Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст.247, ст. ст. 283-284, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В. Левицька