Справа № 136/797/24
провадження №3/136/263/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Іванець О.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , непрацюючого, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не притягуваного до адміністративної відповідальності

за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли вищевказані матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №771807 від 20.04.2024 встановлено, що 20.04.2024 о 10:20 год. в смт Турбів по вул. Миру на території автомийки, ОСОБА_1 здійснював реалізацію тютюну у подрібненому та висушеному стані без відповідних дозвільних документів, чим порушив порядок проведення господарської діяльності, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що дійсно 20.04.2024 в смт Турбів по вул. Миру на території автомийки, він лише виставив на продаж тютюн, але нічого не продав. В той же день тютюн був вилучений у нього працівниками поліції. Про те, що для здійснення продажу тютюнових виробів потрібні дозвільні документи він не знав. В якості суб`єкта підприємницької діяльності він не зареєстрований. Раніше подібною діяльністю не займався.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або у провадженні господарської діяльності без отримання ліцензії на здійснення виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері здійснення господарської діяльності, ліцензування окремих видів господарської діяльності та у сфері торгівлі тютюновими виробами. Зазначені відносини врегульовані на законодавчому рівні, зокрема Господарським кодексом України, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Суд зазначає, що диспозиція ч.1 ст. 164 є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів. Таким чином, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, та розкритті об`єктивної сторони правопорушення, посадова особа, уповноважена на складання протоколу, повинна посилатися на конкретні норми і правила, які порушила особа, з розкриттям їх змісту.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено будь-яких норм і правил, які порушила особа, що притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин, ОСОБА_1 не може бути притягнутою до відповідальності, оскільки саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі елементи складу правопорушення.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. При цьому, статтею 1 вказаного Закону визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку. А роздрібна торгівля це діяльність з продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форм розрахунків у тому числі алкогольних напоїв (вина) на розлив.

Згідно з ст. 17 даного Закону у разі порушення його вимог до суб`єктів господарювання застосовується відповідальність, яка передбачена у цьому Законі та чинному законодавстві.

Відповідно до пункту 5 «Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельної діяльності обслуговування на ринку споживчих товарів», затверджених постановою Кабінету Міністрів № 833 від 15.06.2006, суб`єкт господарювання провадить торговельну діяльність після його державної реєстрації, а у випадках, передбачених законодавчими актами, за наявності відповідних документів дозвільного характеру та ліцензії.

Відповідно до ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З наведеного вбачається, що закон передбачає отримання ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами суб`єктами господарювання.

Отже, виходячи з аналізу вказаних правових норм, необхідно дійти до висновку про те, що саме суб`єкт господарювання провадить торговельну діяльність, та лише йому дозволяється, роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами, за умови наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на роздрібну торгівлю ними.

Таким чином суб`єктом адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП щодо провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на здійснення виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону є виключно суб`єкт господарювання, що здійснює роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами.

Проте, матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів з приводу того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність, в тому числі у сфері роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

За таких обставин, ОСОБА_1 не може бути притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки він не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється із суворим додержанням законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. В силу вимог ст. 256 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на диспозицію ч.1 ст.164 КУпАП, за якою обвинувачується ОСОБА_1 зі сторони особи, уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, слід було надати суду належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. А саме, що ОСОБА_1 дійсно проводив господарську діяльність з роздрібної торгівлі тютюновими виробами без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Суд зауважує, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначив, що у силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

На підтвердження обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та наявності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення надала суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ №7718807 від 20.04.2024;

- акт вилучення речовини рослинного походження (тютюну) від 20.04.2024;

- рапорт співробітника поліції від 20.04.2024;

- квитанцію №6 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення адміністративного правопорушення від 22.04.2024;

- письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до яких зазначено, що він не знав того, що при здійсненні продажу тютюну потрібні дозвільні документи. Також вказує, що в подальшому даною діяльністю займатися не буде. Зазначені пояснення є неконкретними, без зазначення часу та конкретних фактів торгівлі, протирічать показам ОСОБА_1 , наданим ним у судовому засіданні та не підтверджуються будь-якими іншими доказами, а тому викликають сумніви в їх достовірності та не можуть бути взяті до уваги судом при прийнятті рішення.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких належних та допустимих доказів, на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 особисто та безпосередньо здійснював господарську діяльність з роздрібної торгівлі тютюновими виробами без відповідної ліцензії, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, як і матеріали додані до нього - не містять відомостей та документів, які б підтверджували цей факт. Жодного факту реалізації тютюнових виробів не задокументовано. Сам факт виявлення та вилучення тютюнових виробів, що зафіксований у протоколі про адміністративне правопорушення та актах вилучення не може свідчити про реалізацію цих товарів, оскільки до матеріалів справи не долучено будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження цього.

При цьому, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів.

Однак в протоколі про адміністративне правопорушення лише формально зазначено, що ОСОБА_1 здійснював реалізацію тютюну без відповідних дозвільних документів, однак не вказано осіб, яким він реалізовував товар, за якою ціною здійснював таку реалізацію, чи існувала регулярність таких послуг, не вказано жодного свідка, який би міг підтвердити конкретні факти продажу.

Крім того, ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає накладення штрафу разом з конфіскацією предметів торгівлі й грошей, одержаних внаслідок вчинення цих адміністративних правопорушень, проте в матеріалах справи відсутні дані про гроші, отримані від реалізації тютюну.

Надавши оцінку зібраним по справі доказам суд дійшов переконання, що матеріали справи не містять достатньо доказів, що дають підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП. Адже обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду особою, уповноваженою на складання протоколу, не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, які ставляться у вину особі та складають склад адміністративного правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення та обставин які було встановлено в ході судового розгляду судом є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Зазначене виключає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 та унеможливлює його склад.

В силу вимог ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Що стосується вилучених 20.04.2024 року 10 поліетиленових пакетів із речовиною рослинного походження (тютюн), то вони поверненню ОСОБА_1 не підлягають, з огляду на наступне.

В статті 1 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» зазначено, що у цьому Законі до неякісної та небезпечної продукції відноситься: продукція, на яку немає передбачених законодавством відповідних документів, що підтверджують якість та безпеку продукції.

Статтею 18 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» визначено порядок, умови та правила переробки, утилізації, знищення або подальшого використання вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції. Загальні вимоги щодо порядку, умов та правил переробки, утилізації, знищення або подальшого використання вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок, умови та правила переробки, утилізації, знищення або подальшого використання конкретних видів вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції розробляються та затверджуються спеціально уповноваженими центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень.

Відповідно до ст.265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Отже, вилучене 20.04.2024 в ОСОБА_1 майно, а саме 10 поліетиленових пакетів із речовиною рослинного походження (тютюн), відноситься до небезпечної продукції, на яку немає передбачених законодавством відповідних документів, що підтверджують якість та безпеку продукції, а тому поверненню ОСОБА_1 не підлягають, отже на підставі ст.265 КУпАП такі речі підлягають знищенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, ч. 1 ст.164, 245, 247, 251, 265, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Вилучені в ОСОБА_1 10 поліетиленових пакетів із речовиною рослинного походження (тютюн) відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 771807 від 20.04.2024 та акту вилучення від 20.04.2024 і передані на зберігання до ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області згідно квитанції №6 від 22.04.2024 - знищити.

Постанова судді в справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду протягом 10-ти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

Суддя О.Д. Іванець