Справа № 303/7800/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/744/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, приватний підприємець, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 03 (трьох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 (п`ятдесят одну) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 966972 від 04.08.2023 та постанови судді від 13.09.2023 вбачається, що 11.07.2023 близько 21 год ОСОБА_1 за адресою: м. Мукачево по вул. Духновича, вчинила словесну сварку з ОСОБА_3 в громадському місці, чим порушила громадський порядок і спокій громадян, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді від 13.09.2023 є незаконною. Посилається на те, що судом першої інстанції не перевірено протокол про адміністративне правопорушення на відповідність вимогам ст. 256 КУпАП в частині викладу суті адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. У протоколі відсутні вказівки щодо усіх обов`язкових ознак адміністративного правопорушення, що є самостійною й достатньою підставою для закриття провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Окрім того, зазначає, що з формально перерахованих судом письмових доказів, жодним чином не вбачається наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не прослідковується ні об`єктивна сторона правопорушення у сфері суспільних відносин, ні об`єктивна сторона у формі прямого умислу особи на скоєння хуліганських дій з порушенням громадського порядку. Її письмовими поясненнями підтверджується виключно факт сварки з ОСОБА_3 , до того ж конфлікт мав місце між особами, між якими склалися неприязні стосунки, при цьому докази, що було порушено громадський порядок і спокій інших громадян відсутні. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, потерпіла ОСОБА_3 та її представник адвокат Семанцо О. О. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися,

-2-

судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності потерпілої ОСОБА_3 та її представника - адвоката Семанцо О. О., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 269, 270, 271 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно вимог ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

-3-

Як вбачається з постанови, суд першої інстанції поклав в основу висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, заяву та пояснення потерпілої ОСОБА_3 , а також пояснення ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 966972 від 04.08.2023 вбачається, що 11.07.2023 близько 21 год ОСОБА_1 за адресою м. Мукачево, вул. Духновича, вчинила словесну сварку з ОСОБА_3 в громадському місці, чим порушила громадський порядок і спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173 КпАП України.

За змістом ст. 254, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчинення адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи події і складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну чи кримінальну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху, справи приватного обвинувачення, домашнє насильство тощо).

-4-

Також з диспозиції зазначеної норми закону вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів тощо.

Тобто, громадське місце є обов`язковою ознакою, яка підлягає доказуванню під час розгляду справи про адміністративні правопорушення. Громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини саме у сфері громадського порядку, а для кваліфікації дій особи за цією статтею встановлення хуліганського мотиву є обов`язковим.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян

До поняття «інші подібні дії» слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Тобто, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягали хуліганські дії особи, що прямо витікає з диспозиції статті (нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок) і це є обов`язковим.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного ст. 173 КпАП України необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила хуліганські дії та в чому вони полягають.

У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено без врахування вимог Закону, оскільки у ньому з урахуванням диспозиції ст. 173 КУпАП, не конкретизовано, в чому саме полягали хуліганські дії ОСОБА_1 , а лише констатовано про остання вчинила словесну сварку з ОСОБА_3 в громадському місці, чим порушила громадський порядок і спокій громадян, що не узгоджується з долученими до протоколу матеріалами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 вчинила сварку з ОСОБА_3 , під час якої штовхнула її та почала ображати нецензурною лайкою.

-5-

Разом з тим, суд першої інстанції, пославшись на докази, зокрема, письмові пояснення, які не узгоджуються з обставинами, відображеними у протоколі про адміністративне правопорушення та за відсутності у протоколі відомостей, які б утворювали об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

При цьому, суд не звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 256 КУпАП та п. 9.15 Розділу 2 Інструкції про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 за № 1376, який не містить належним чином викладеної суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що в складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про свідків правопорушення, яке нібито мало місце 11.07.2023 о 21 год за вищевказаних обставин, хоча, як свідчать матеріали справи, на місці події такі особи були.

З огляду на викладене, протокол серії ВАБ № 966972 від 04.08.2023 не може бути визнаний належним доказом у справі.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з чим, на думку Європейського суду з прав людини, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

-6-

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини та положень п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків тощо.

Керуючись ст. 247, 294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2023 щодо ОСОБА_6 скасувати, а провадження у справі щодо неї закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя