Справа № 692/157/24
Провадження № 3/692/144/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року с-ще Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, непрацюючого, ІПН НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 312908 від 09.02.2024р., ОСОБА_1 09.02.2024р. о 15:16 год. в с. Білоусівка по вул. Коцюбинського, керував автомобілем ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому порядку за допомогою технічного засобу «Драгер», 0,55 проміле, чим порушив п. 2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Судові засідання 22.02.2024р. та 12.03.2024р. було відкладено за клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Бруса С.М.

У судовому засіданні 20.03.2024р. ОСОБА_1 винним себе у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав. Пояснив, що автомобілем не керував, оскільки за кермом перебувала інша особа його брат. В автомобілі закінчився бензин і брат пішов за допомогою, а ОСОБА_1 залишився охороняти автомобіль та сів на місце водія. У цей час прибули працівники поліції та наказали йому пройти огляд на стан сп`яніння. Він такий огляд пройшов на місці. Вказав, що на час прибуття поліцейських автомобіль не рухався, його поліцейські не наздоганяли, транспортний засіб ними не зупинявся, а знаходився на узбіччі.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Брус С.М. вказав, що наданий на розгляд суду протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушеннями ст. 256 КУпАП, оскільки ним чітко не визначено, хто керував транспортним засобом. У протоколі вказано, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 ПДР України, однак даний пункт має ще 7 підпунктів і чітко не визначено, яку саме норму закону порушено, тому вважав протокол серії ААД № 312908 від 09.02.2024 року неналежним доказом. Звернув увагу, що норми ч. 1 ст. 130 КУпАП стосуються водія транспортного засобу, однак матеріалами справи належним чином не підтверджено факту керування автомобілем його клієнтом та його зупинки поліцейськими, оскільки автомобіль стояв на узбіччі, тому у працівників поліції не було підстав вимагати проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння. Вказав, що на відео не зафіксовано факт зупинки поліцейським ОСОБА_1 . Зазначив, що процедура огляду на стан сп`яніння проведена з суттєвими порушеннями, оскільки до матеріалів не додано направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння, акт огляду на стан сп`яніння, акт вилучення транспортного засобу, його клієнта від керування транспортного засобу відсторонено не було, а мундштук до приладу Драгер надавався в розпакованому вигляді. Клопотав про закриття справи за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Просив його клопотання про виклик свідка, вказане у письмових запереченнях, не розглядати.

Заслухавши учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності в результаті всебічного повного та об`єктивного їх дослідження, вивчивши матеріали суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму та передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

За змістом ст.ст. 251, 256 КУпАП вбачається, що обов`язок належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладений на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення і не може бути перекладено на суд.

Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів. Натомість неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно сформованої в протоколі серії ААД № 312908 від 09.02.2024 року, ОСОБА_1 09.02.2024р. о 15:16 год. в с. Білоусівка по вул. Коцюбинського, керував автомобілем ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому порядку за допомогою технічного засобу «Драгер», 0,55 проміле, чим порушив п. 2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд звертає увагу, що у протоколі відомості про свідків чи потерпілих не вказано, як і не зазначено про їх відсутність. В частині пояснень особи по суті порушення міститься запис з особистим підписом щодо керування особою автомобілем, який не дозволяє однозначно витлумачити його зміст щодо того, підтвердила чи заперечила особа такий факт. В порушення п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, у протоколі не визначено ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у гр. ОСОБА_1 та не визначено підпункт пункту 2.9 ПДР України, порушення якого ставиться у вину особі. Тому суд погоджується з твердженням сторони захисту про наявність суттєвих недоліків у протоколі серії ААД № 312908 від 09.02.2024 року.

На підтвердження вини гр. ОСОБА_1 до матеріалів справи додані: вказаний протокол про адміністративне правопорушення, результати тестування до протоколу ААД № 312908, рапорт поліцейського ОСОБА_2 від 09.02.2024р., відеодокази на оптичному диску та супровідний лист.

- згідно результатів тестування на алкоголь до протоколу ААД № 312908 за допомогою приладу Drager Alcotest 6810, ОСОБА_1 пройшов таке тестування з результатом 0,55%0, о 15:16год. 09.02.2024р. Показник дати (день) на результатах тестування зазначено нечітко та подібний до показника 08;

- згідно рапорту поліцейського ОСОБА_2 09.02.2024р. о 15:16 год. в с. Білоусівка по вул. Коцюбинського, був зупинений для опитування щодо гр. ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , у якого відчувався запах алкоголю з ротової порожнини і якому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер (результат 0,55%0). Відносно водія було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, відеозапис проводився на бодікамеру.

- згідно даних відеодоказів, що містяться на оптичному диску (два відео файли), відеозапис розпочинається 09.02.2024р. о 15:16 год. У цей час ОСОБА_1 перебуває у межах населеного пункту на вулиці поряд з автомобілями, які не рухаються. Працівник поліції стверджує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та пропонує йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погоджується та проходить такий огляд за допомогою приладу Драгер. Для проходження огляду поліцейський надає прилад в зібраному вигляді та після продуття демонструє його результати на приладі особі ОСОБА_1 та робить висновок про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння. На відеозаписі показники приладу не демонструються. У подальшому працівник поліції та ОСОБА_1 переміщуються до автомобіля поліції, де поліцейський складає адміністративні матеріали, а ОСОБА_1 робить неодноразову пропозицію його відпустити, на що поліцейський не зважає. Під час цього (15:40 хв. відеозапису) поліцейський вказує, що вже зупиняв ОСОБА_1 , на що той зауважує, що це був не він, а його брат. У подальшому поліцейський надає гр. ОСОБА_1 матеріали для підпису та зазначає про його відсторонення від керування транспортним засобом. На відео також присутні інші особи та зафіксовано процес складення інших адміністративних матеріалів.

Інших доказів не надано.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно визначень, вказаних у п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Дослідивши надані працівниками поліції відеодокази, долучені як доказ скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП 09.02.2024р., суд зазначає, що відеозапис розпочато 09.02.2024р. о 15:16 год., тобто у дату та час, вказані у фабулі протоколу серії ААД № 312908 від 09.02.2024 року як дата та час керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Наданий відеозапис є неповним та розпочатим з моменту спілкування особи з поліцейським. З наданих відеодоказів не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та був зупинений поліцейським під час такого керування. Сам гр. ОСОБА_1 факт керування та зупинки транспортного засобу у судовому засіданні заперечив.

Щодо проведення процедури огляду водія на стан сп`яніння суд зазначає наступне.

Згідно положень 1,3,5,6 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень п. 2, 3 Р.І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану . Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Розділом ІІ вказаної Інструкції визначено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.

Так, згідно з п. 1, 3, 7, 8 10 Р.ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що оскільки не вбачається факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та його зупинки працівниками поліції після такого керування, то законність вимоги про проходження ним такого огляду викликає у суду сумніви.

Також, у порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП водія ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортними засобами після висновку про його перебування у стані сп`яніння та складення відповідного адміністративного матеріалу. Незважаючи на наявність таких висловлювань поліцейського на відеозаписі, даний факт не відображено у протоколі серія ААД № 312908 від 09.02.2024р., де зазначено, що документи у водія не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Також про даний факт свідчить відсутність акту вилучення автомобіля.

При цьому суддя вважає, що працівники поліції допустилися помилки при фіксації правопорушення, оскільки ними не було належним чином зафіксовано обставини подій, що відбувались в с. Білоусівка по вул. Коцюбинського 09.02.2024р. від моменту виявлення факту керування автомобілем гр. ОСОБА_1 до моменту завершення складення адміністративних матеріалів, ознайомлення винної особи з протоколом про адміністративне правопорушення та вручення йому копії протоколу і вилучення автомобіля на штраф майданчик поліції. Даний запис є неповним і не відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Тому суд не може дослідити у повній мірі твердження ОСОБА_1 про те, що він автомобілем ВАЗ не керував.

Окрім того, факт керування та зупинки не підтверджено іншими даними, зокрема, письмовими поясненнями осіб, присутність яких вбачається з наданих відеоматеріалів. При цьому рапорт поліцейського ОСОБА_2 щодо твердження про зупинення ним гр. ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 09.02.2024р. о 15:16 год. оцінюється судом критично як такий, що не узгоджується з даними відеодоказів.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з наданих матеріалів справи не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки, ознак перебування його під час зупинки у стані сп`яніння та, відповідно, необхідності проведення йому, як водію, огляду з метою визначення стану сп`яніння, наданий відеозапис як доказ винуватості ОСОБА_1 є неповним та не відповідає вимогам законодавства і не дозволяє встановити всі обставини, на які вказувала сторона захисту та спростувати їх або підтвердити, тому суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 312908 від 09.02.2024р., яким визначено межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 130, ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом 10 днів.

Суддя Л.О. Левченко