Справа № 944/4227/23 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д.Б.
Провадження № 33/811/623/24 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю захисника-адвоката Шокала В.С.,

21 травня 2024 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 березня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 березня 2024 року провадження щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 15 вересня 2022 о 06:18 год. на вул. Героїв УПА в с. Грушів Яворівського району Львівської області, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Audi Q5», номерний знак НОМЕР_2 , та будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, не повідомивши органи чи підрозділи поліції, чим порушив п.2.10 «а» Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

На постанову судді захисник Шокало В.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді змінити в частині підстав закриття провадження у справі, а саме закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП на підставі п.4 ст. 247 КУпАП або п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у матеріалах справи немає жодного доказу, що правопорушення вчинено у формі умислу, оскільки з дослідженого в судовому засіданні файлу чітко видно, що ОСОБА_1 , після того як вирвався від хуліганів, з метою уникнення наїзду на пішохода, який стояв навпроти капоту його автомобіля, зробив маневр вправо, оминув пішохода, проте випадково (не зауваживши цього) зачепив автомобіль, який стояв на узбіччі.

Стверджує, що ОСОБА_1 не розумів та не усвідомлював того, що став учасником ДТП, оскільки перебував у стані сильного душевного хвилювання внаслідок побиття його ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а відтак не міг оцінювати відповідність заподіяної ним шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту, а тому його дій слід розцінювати як необхідну оборону.

Заслухавши думку захисника Шокала В.С., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 122-4 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. 2.10(а) Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспртної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 15 вересня 2022 о 06:18 год. на вул. Героїв УПА в с. Грушів Яворівського району Львівської області, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, не повідомивши органи чи підрозділи поліції, чим порушив п.2.10 а ПДР України.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , 15 вересня 2022 року він рухався у напрямку з кордону ПП «Грушів» до м. Яворів. Біля с. Грушів він зупинився на заправці. Там на нього напали 5 осіб, двох з яких він бачив раніше, оскільки з ними у нього виник конфлікт перед перетином кордону з Республіки Польща. Вказані особи перекрили йому проїзд та напали на нього з битами. Він від них вирвався, заскочив у бус та почав втікати, заїхав на круг. Хотів заїхати знову на заправку, але побачив, що вони теж рухаються за ним, він не зупинився, а поїхав у напрямку м. Яворова, де на блокпосту відразу зателефонував у поліцію.

Зазначене підтверджується, рапортом чергового СРПП №3 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області Бовцайла В.Б. про те, що 15.09.2022 було отримано заяву від гр.. ОСОБА_1 та зареєстровано за № 9592 від 15.02.2022 за ч. 2 ст. 296 КК України.

При цьому, слід звернути увагу, що повідомлення зі служби 102 надійшло о 07:23 год. 15.09.2022, що узгоджується з показаннями ОСОБА_1 .

Також, 15 версеня 2022 року за вищевказаною заявою було внесено відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 296 КК України, кримінальне провадження № 0000710.

На сьогодні вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді Яворівського районного суду Львівської області.

Під час апеляційного перегляду захисник ОСОБА_2 наголосив, що з дослідженого у судовому засіданні суду першої інстанції відеозаписі видно, що ОСОБА_1 втікаючи від нападників (хуліганів), з метою уникнення наїзду на пішохода, який стояв навпроти капота його автомобіля, зробив маневр правіше та випадково зачепив автомобіль, який стояв на узбіччі, не усвідомивши цього. Захисник стверджує, що жодного наміру приховувати факт ДТП у нього не було, а місце події він покинув лише через загрозу власному здоров`ю зі сторони нападників.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Апеляційний суд погоджується з твердженнями апелянта щодо реальної загрози життю та здоров`ю ОСОБА_1 , який зазнав нападу зі сторони агресивно налаштованих осіб, а тому вважає його дії виправданими, такими, що були необхідними в даній ситуації, і були спрямовані за збереження здоров`я ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є достатніми для закриття справи про адмінправопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП у зв`язку із вчииненням дій у стані крайньої необхідності.

Суддею першої інстанції прийнято передчасне рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а тому таке підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про закриття провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з вчиненням ним дії в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 28 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п.4 ст.247 КУпАП.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах