Справа № 747/460/24
Провадження№ 3/747/334/24
28.11.2024 року селище Талалаївка
Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Тіщенко Л.В.
секретаря Зірки В.П.
захисника Гончарова М.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в селищі Талалаївка справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст 130 КУпАП ОСОБА_1 , -
На розгляді в Талалаївському районному суді перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст 130 КУпАП.
До початку розгляду справи по суті захисником ОСОБА_1 адвокатом Гончаровим М.С. подано клопотання про залучення прокурора до участі у справі. У судовому засіданні захисник підтримав своє клопотання і просив задовольнити, оскільки справа про адміністративне правопорушення по своїй суті є кримінальним провадженням і для забезпечення балансу сторони захисту і сторони обвинувачення, з врахуванням існуючої практики судів України щодо залучення прокурора до участі у подібних справах, просив суд задовольнити клопотання.
Суд, заслухавши захисника, розглянувши клопотання, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з доводів, викладених у клопотанні, захисник Гончаров М.С. свою позицію про необхідність залучення до участі в справі прокурора обґрунтовує тим, що 06 жовтня 2022 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Бантиш та інші проти України», яким встановив порушення Україною п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод в частині незабезпечення неупередженості суду, у зв`язку з відсутністю сторони обвинувачення (прокурора) у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСРЛ як джерело права. Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції ЄСПЛ, який діє відповідно до вказаної Конвенції, тобто рішення Європейського суду з прав людини є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.
ЄСПЛ у рішенні від 06 жовтня 2022 року у справі «Бантиш та інші проти України» констатував порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.
Пунктом першим статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відтак, безсторонність суду, зміст якої полягає у відсутності упередженості або необ`єктивності, є однією з гарантій, покликаних забезпечити загальну справедливість судового провадження. Дотримання її відповідно до усталеної практики ЄСПЛ встановлюється за двома критеріями: суб`єктивним та об`єктивним. Безсторонність за суб`єктивним критерієм означає, що суддя не виявляв особистої упередженості або зацікавленості у результатах розгляду справи. Особиста безсторонність презюмується доти, доки з урахуванням поведінки та/або особистих переконань конкретного судді не буде доведено протилежного. Об`єктивна безсторонність вимагає забезпечення самим судом, зокрема його персональним складом, достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви в його об`єктивності та неупередженості. У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, підлягає перевірці наявність або відсутність переконливих фактів, які можуть викликати сумнів у його безсторонності. Це означає, що під час з`ясування питання про існування причин припускати небезсторонність судді вирішальною є не позиція заінтересованої сторони, а обґрунтованість відповідного побоювання. Об`єктивний критерій зазвичай стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року).
Дотримання вищезазначеного критерію покликане продемонструвати безсторонність суду учасникам процесу і суспільству з урахуванням того, що одержати докази необ`єктивності чи упередженості конкретного судді зазвичай досить складно. У цьому відношенні ЄСПЛ неодноразово акцентував увагу на важливості зовнішньої форми судових процедур для сприйняття їх поінформованим та розсудливим стороннім спостерігачем. Іншими словами, правосуддя повинно не тільки чинитися - має бути також видно, що воно чиниться. Навіть видимість є важливою, оскільки йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні викликати у громадськості (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року)
За практикою ЄСПЛ у разі проведення усного судового розгляду справи за будь-яким обвинуваченням, яке у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», за участю сторони захисту присутність сторони обвинувачення є, «як правило, необхідною для усунення обґрунтованих сумнівів, які можуть виникнути щодо безсторонності суду» (рішення у справах: «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, «Карєлін проти росії» від 20 вересня 2016 року). Використання ЄСПЛ словосполучення «як правило» свідчить про те, що необхідність участі сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, на яку поширюються гарантії статті 6 Конвенції, не має абсолютного й безумовного характеру, а її відсутність не завжди свідчить про порушення судом вимоги безсторонності, яке б автоматично призводило до несправедливості судового провадження й нівелювало його результати.
За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року, «Шмауцер проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року, «Маліга проти Франції» від 23 вересня 1998 року, «Гурепка проти України» від 06 вересня 2005 року).
Згідно із законодавством України, керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням. Відтак, процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не КПК України, а КУпАП. У частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак, процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні цим Кодексом, ні Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження. Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП без участі прокурора відповідає вимогам КУпАП та інших законів України.
У справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, визнаній ЄСПЛ керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України», висновок щодо порушення вимоги неупередженості суду було зроблено в ситуації, яка характеризувалася таким поєднанням обставин: (1) в суді першої інстанції було проведено усне слухання; (2) жодна особа, яка представляє та обґрунтовує обвинувачення, будь то прокурор чи інша особа, не була присутня на слуханні; (3) заявниця була присутньою на слуханні та не визнала себе винною; (4) суд першої інстанції визнав заявницю винною та засудив її до п`яти днів тримання під вартою за неповагу до суду; (5) відповідно до чинного законодавства рішення не могло бути оскаржене. Про це ЄСПЛ наголосив і в рішенні від 15 червня 2023 року про неприйнятність заяви у справі «Олександр Володимирович Куліш проти України».
В інших справах, у яких ЄСПЛ оцінив відсутність у судовому процесі сторони обвинувачення як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, коли національні суди допитували осіб, яких притягували до адміністративної відповідальності, а також із власної ініціативи викликали і допитували свідків. У результаті зазначених самостійних дій судові органи отримували додаткові докази, які використовували на обґрунтування своїх висновків про винуватість заявників у вчиненні адміністративних правопорушень (рішення у справах: «Карєлін проти росії», «Озеров проти росії», «Кривошапкін проти росії»). Цим самим суди фактично перебирали на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення.
До таких висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 березня 2023 року у справі №208/712/19, переглядаючи справу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП з підстави встановлення ЄСПЛ у справі «Бантиш та інші проти України» порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що суди під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст.130 КУпАП, мають керуватися критеріями дотримання гарантій безсторонності суду, сформульованими Європейським судом з прав людини у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, визнаній ЄСПЛ керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України».
Захисник ОСОБА_1 адвокат Гончаров М.С. вважає, що у будь-якому випаду відсутність сторони обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП свідчитиме про небезсторонність суду та не наводить жодних аргументів, які б свідчили про можливу необ`єктивність чи упередженість суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, або сумнів у його безсторонності, що з урахуванням наведеної практики ЄСПЛ та висновків Великої Палати Верховного Суду і було б підставою для залучення до участі у цій справі прокурора як сторони обвинувачення. Посилання на рішення місцевих судів в аналогічних справах, які залучали до участі у справі прокурора, не є визначальними для суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст 130 КУпАП.
За таких обставин, клопотання захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гончарова М.С. про залучення прокурора до участі у справі задоволенню не підлягає.
Керуючись ст ст. 23,283,284 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Гончарова Михайла Сергійовича про залучення прокурора до участі в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В.Тіщенко