Справа № 526/1435/24
Провадження № 3/526/945/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В., розглянувши в м. Гадяч справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає по АДРЕСА_1 , не працює, іден. код невстановлений,

за ст. 184 ч.2 КУпАП України,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України щодо виховання та догляду своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання 07.04.2024 в період часу з 16:07 по 16:25, перебуваючи в магазині «Аврора», що на пл. Миру, 13-В в м. Гадяч таємно викрала з полиць магазину товар на загальну суму 1298 грн.00 коп., чим порушила ч.2 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить підпис в протоколі про адміністративне правопорушення про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи. Клопотання про перенесення розгляду справи від неї не надходило.

Частина 2 ст. 268 КУпАП не передбачає обов`язкову присутність при розгляді справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи положення ст. 268 КУпАП вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, у відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту даної правової норми вбачається, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності тільки у разі вчинення дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Вказана позиція КСУ відповідає правовій позиції Європейського Суду з прав людини.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП - є повторне протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя неповнолітніх дітей.

За постановою Гадяцького районного суду від 23.04.2024 вказаний адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП був повернутий до ВП №1 Миргородського РВП ГУНП України в Полтавській області для усунення недоліків, зокрема серед інших, було не надання ініціатором складання протоколу належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а також зверталася увага на правильну кваліфікацію дій ОСОБА_1 ..

Так, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст. 184 КУпАП, яка передбачає притягнення особи до адміністративної відповідальності за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинених повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Тоді як зі змісту протоколу та доданих до нього документів в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП - вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Недоліки зазначені у постанові Гадяцького районного суду від 23.04.2024 після доопрацювання ініціатором складення протоколу усунуті не були. До суду адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 184 КУпАП був повернутий 06.05.2024.

Дослідивши письмові докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП, оскільки суду не надано доказів вчинення дитиною протиправного діяння, яке б мало ознаки крадіжки.

За загальним правилом судовий розгляд має проводитися в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Внаслідок допущених порушень суддя позбавлений можливості належним чином визначити обставини, які відповідно до вимог ст.280 КУпАП підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, будь-яких фактичних даних, на основі яких можна було б дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 184 КУпАП судом не встановлено, на підставі чого суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП.

В діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 184 КУпАП України вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, проте ініціатор складання протоколу з невідомих причин невірно кваліфікував її дії, а суд не може вийти за межі складеного протоколу.

Згідно ст.247 п.7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

закрити провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 184 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Суддя Л. В. Максименко