ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/696/23 Головуючий суддя І інстанції Сеник О. С.
Провадження № 33/818/804/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Солдаткіна О.С. на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 26 березня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Шостка Сумської області,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 28.04.2023 о 09 год. 20 хв. у м. Богодухів по вул. Захисників України, 79 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці ока, які не реагують на світло, підвищена жвавість, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП «Богодухівська ЦРЛ» водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Солдаткін О.С. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому, на його думку, працівники поліції повинні були скласти протокол не за ст. 130 КУпАП, а за ст. 172-20 КУпАП. Вважає, що суд першої інстанції не з`ясував всіх фактичних обставин справи. Вказував, що працівники поліції не мали процесуального права складати протокол, а повинні були передати матеріали по цій справі працівникам військової служби правопорядку.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ані ОСОБА_1 , ані захисник Солдаткін О.С. не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Зокрема, на поштову адресу ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 направлялись судові повістки про виклик їх в судове засідання до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до відомостей зворотного поштового повідомлення вбачається, що захисник Солдаткін О.С. отримав судову повістку про виклик до суду апеляційної інстанції.

22.05.2024 року до Харківського апеляційного суду від захисника ОСОБА_2 надійшла телефонограма, в якій він зазначив, що у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання на 167:40 год. 22.05.2024 року по справі 613/696/23 через сімейні обставини просив розгляд його апеляційної скарги проводити без його участі та без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_1 та його захисника Солдаткіна О.С., враховуючи відомості, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на фактичні відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; рапортах працівників поліції; письмових поясненнях; направленні водія на огляд; відеозаписі з бодікамер працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 2), 28.04.2024 року водій ОСОБА_1 керував автомобілем Мітсубіші з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, не природна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

В матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк. 16).

З відомостей цього відеозапису об`єктивно вбачається, що працівники поліції склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та повідомили йому про це, ознайомили його з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також запропонували підписати цей протокол та отримати його копію. Василик особисто підписав протокол, власноручно надав письмові пояснення в ньому.

Такі відомості відеозапису та протоколу, поза розумним сумнівом, свідчать про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що стосовно нього саме 28.04.2023 року був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з вимогою ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції під час складення ними протоколу, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту старшого інспектора чергового Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області Басараб О.О. (арк. 3) вбачається, що 28.04.2023 року об 09:26 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 28.04.2023 року об 09:26 год. за адресою: Богодухівський район м. Богодухів, вул. Захисників України буд. 79, лейтенант поліції ВП3 ХРУП № 3, спільно з лт. Поліції ОСОБА_3 інспектор кінолог ОСОБА_4 , ВСП солдат Томко зупинили авто Міцубісі 200 (військові) під керуванням ОСОБА_1 , у якого за допомогою сл. Собаки виявлено у речах речовину рослинного походження, канабіс і амфетамін.

Відповідно до відомостей рапорту інспектора СРПП ГУНП в Харківській області (арк. 4) вбачається, що працівники поліції та ВСП солдат зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .. Під ча поверхневої перевірки службова собака своєю поведінкою вказала на карман штанів, на запитання чи маєте при собі заборонені в обліку речі або речовину повідомив, що має в кармані згорток з сіро-зеленою речовиною канабіс та в машині в бордочці пачку з під сигарет в якій знаходиться амфітамін на місце події викликано СОГ.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг з боку ОСОБА_1 та його захисника на дії працівників поліції щодо складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у цих рапортах відповідають дійсності, оскільки узгоджуються з іншими доказами у справі, а тому заслуговують на увагу.

Крім того, з відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнає, що саме він керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції.

Такі відомості поза розумним сумнівом свідчать про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, тобто саме він був водієм цього автомобіля та був зупинений працівниками правоохоронних органів.

Відповідно до диспозиції ст. 172-20 КУпАП, на яку посилався захисник в своїй апеляційній скарзі, відповідальність передбачена за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи х аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервистами під час проходження зборів на території військових частин в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Аналізуючи вимоги цього закону вбачається, що цією статтею не передбачена відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Поряд з цим, відповідно до диспозиції статті 130 КУпАП не вбачається, що суб`єктом правопорушення може бути будь-яка особа, яка керує транспортним засобом та не зазначено законодавцем, що військовослужбовці не підлягають притягненню до відповідальності за цією статтею.

У цій справі ОСОБА_1 ставлять у провину саме керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмову від проходження відповідного огляду, відповідальність зо що законодавцем чітко передбачена саме ст. 130 КУпАП, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що у нього існують ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодився, що вживав наркотичні засоби, однак від проходження медичного огляду відмовився.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Поряд з цим, належить врахувати те, що відповідно до відомостей застосунку «ДІЯ», які містяться в матеріалах справи (арк. 10) вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія.

Об`єктивно вбачається, що отриманню посвідчення водія передувало складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, що об`єктивно вказує на те, що ОСОБА_1 знає ПДР України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно ж/до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Поряд з цим належить врахувати, що ані ОСОБА_1 ані його захисник не звертались до суду апеляційної інстанції з будь-якими клопотаннями, в тому числі, про допит працівників поліції у якості свідків.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Крім того, захисник Солдаткін О.С. звернувся із клопотанням про закриття справи на підстав п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Приписами ст. ст. 221, 280 та 284 КУпАП у їх сукупному зв`язку встановлено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема і ст. 130 цього Кодексу. За наслідками розгляду таких справ суди першої інстанції, зокрема у разі визнання винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, вирішують питання щодо накладення стягнення в порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.

Таким чином, у разі оскарження постанови суду першої інстанції справа не розглядається спочатку, як помилково вважає апелянт, а переглядається судом апеляційної інстанції в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи.

Отже, КУпАП чітко визначає те, що після прийняття постанови компетентним органом, справа про адміністративне правопорушення вважається розглянутою, а перебіг строків, передбачених ст. 38 КУпАП припиняється. Однак, положення цієї статті можуть бути застосовані компетентним органом вищого рівня у разі встановлення за наслідками апеляційного перегляду порушення вимог ст. 280 КУпАП у рішенні компетентного органу, що виніс оскаржувану постанову.

З відомостей матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції дотримано всіх вимог, передбачених ст. 280 КУпАП в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та встановлені всі обставини, що мали значення на час розгляду цієї справи компетентним органом Богодухівським районним судом Харківської області. Сама справа розглянута судом першої інстанції 26.03.2024 року з винесенням постанови, якою визнано ОСОБА_1 винним та накладено на нього стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у визначений ч. 6 ст. 38 КУпАП строк з моменту події адміністративного правопорушення, яка мала місце 28.04.2023 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання захисника Солдаткіна О.С. про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП та вважає за необхідне розглядати його апеляційну скаргу на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.11.2023 року в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника Солдаткіна О.С. про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Солдаткіна О.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 26 березня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков