Справа №295/531/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Болейко А.П., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої у АДРЕСА_1 , за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

14.12.2023 о 06 год 50 хв у м. Житомирі, по проспекту Незалежності, 10-В, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалася в безпечності руху, внаслідок чого пошкодила пістолет на автозаправній колонці «ОККО», внаслідок чого нанесено матеріальні збитки, чим порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Крім того, 14.12.2023 о 06 год 50 хв у м. Житомирі, по проспекту Незалежності, 10-В, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодила пістолет на автозаправній колонці «ОККО» та залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетна, чим порушила вимоги п. 2.10 «А» Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, та пояснила, що 14.12.2023 о 06 год. 50 хв перебувала на АЗС «ОККО» в м. Житомирі по проспекту Незалежності, 10-в, та не помітила, що заправний пістолет залишався в бензобаку, і поїхала, внаслідок чого було пошкоджено пістолет. Поліцію викликали працівники АЗС, чекала на її прибуття приблизно хвилин 30-40. Довго не могла чекати, оскільки вдома знаходилися її мама, яка хворіла тяжкою хворобою та дитина-інвалід, тому поїхала додому. До відділку поліції для складання адміністративних протоколів 04.01.2024 з`явитися не змогла, оскільки в той день померла мати, а дитина потребує догляду і не було з ким залишити.

Захисник Трофімов А.В. пояснив, що протоколи про адміністративні правопорушення складено з запізненням, оскільки вони повинні складатися не більше 1 доби. Протоколи були складені 04.01.2024, однак особу правопорушника було встановлено 19.12.2023. Крім того, ОСОБА_1 діяла в стані крайньої необхідності, оскільки вдома знаходилися важко хвора мати та дитина-інвалід, тому у даному випадку виключає настання адміністративної відповідальності. Також, захисник Трофімов А.В. разом з ОСОБА_1 не заперечували щодо об`єднання справ та просили закрити провадження за відсутності складу адміністративних правопорушень.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Диспозиція ст. 124 КУпАП України передбачає певні наслідки як обов`язковий елемент об`єктивної сторони цього правопорушення: пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, серед іншого: 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Отримання особою посвідчення водія та, як наслідок, набуття статусу водія як учасника дорожнього руху та права керувати транспортними засобами, одночасно є передумовою для виникнення у нього, як водія, обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність пов`язана із використанням транспортних засобів, чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави. За таких обставин, отримавши статус водія, ОСОБА_1 одночасно прийняла на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 695722 від 04.01.2024 та серії ААД № 695721 від 04.01.2024; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14.12.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 15.12.2023; рапортом працівника поліції від 15.12.2023.

Діями, що виразилися у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження шлангу на автозаправній колонці та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 порушила вимоги п. п. 2.10 «а» та 10.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 діяла в стані крайньої необхідності, що у даному випадку виключає настання адміністративної відповідальності, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Так, в постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Суд критично відноситься до доводів захисника про те, що ОСОБА_1 діяла в стані крайньої необхідності, оскільки суд вважає, що у діях ОСОБА_1 є умисел, оскільки вона змогла відлучитися з місця свого проживання, залишивши вдома хвору матір з її слів та дитину-інваліда, поїхавши на АЗС, прочекати там поліцію приблизно хвилин 30-40, та не дочекавшись, покинути місце ДТП. До того ж, поліцію не викликала після ДТП, та не з`ясовувала на лінії «102» про її прибуття.

Крім того, суд надавав можливість ОСОБА_1 представити суду документи підтверджуючі, що в неї вдома в той час була її мати та дитина-інвалід, та інших осіб поряд не було, і їй необхідно було негайно убути додому по крайній необхідності. Однак суду таких доказів не надала.

З огляду на наведене, суд не може покласти в основу свого рішення доводи наведені суду захисником Трофімовим А.В. та вважає їх такими, які надані з метою ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинення правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП., оскільки ОСОБА_1 відповідно повідомлення (а. с. 6) викликано 19.12.2024 до поліції на 04.01.2024 року та поліцією здійснювалася перевірка вчинення адміністративних правопорушень з метою з`ясування всіх обставин, виявлення особи і після яких було складено указані адміністративні протоколи 04.01.2024, та пропущення 24 годин на складання адміністративних протоколів з моменту виявлення особи не вказує на невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних порушень. Вказані матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим, на підставі ст. 36 КУпАП, дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.

З урахуванням обставин вчинення адміністративних правопорушень, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 36, 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Об`єднати в одне провадження справи №295/531/24 та №295/532/24 відносно ОСОБА_1 за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та присвоїти номер справи №295/531/24.

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Відповідно до ст. 36 КпАП України застосувати до ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Штраф стягнути на рахунок: Отримувач ГУК у Жит. обл/Житомирська обл/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37976485, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0006001, Код класифікації доходів бюджету 21081300 «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Роз`яснити особі, щодо якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно вимог ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч.1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя А.П.Болейко

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення постанови