Справа № 931/73/24 Провадження №33/802/380/24 Головуючий у 1 інстанції:Безп`ятко О. І.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Кустрьо М.М. на постанову судді Локачинського районного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 26.01.2024 о 09 год 58 хв, в смт Локачі по вулиці Луцькій керував автомобілем марки «IVECO», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 та його захисник подали апеляційну скаргу, в якій просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки ОСОБА_1 проживає не за місцем розгляду справи, враховуючи обставини воєнного стану в країні. Також зазначають, що ОСОБА_1 участі в розгляді справи не брав, а захисник не повідомив його про результати розгляду справи місцевим судом.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

У своєму клопотанні апелянти просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що ОСОБА_1 проживає не за місцем розгляду справи, враховуючи обставини воєнного стану в країні. Також зазначають, що ОСОБА_1 участі в розгляді справи не брав, а захисник не повідомив його про результати розгляду справи місцевим судом.

Однак такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

15 лютого 2024 року під час розгляду справи у Локачинському районному суді Волинської області ОСОБА_1 був відсутній. Судовий розгляд було проведено за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Рущака В.М. (а.с.25-27).

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується його власноручною розпискою про отримання повістки про виклик до суду на 15-00 год 15 лютого 2024 року (а.с.23).

До початку судового розгляду ОСОБА_1 клопотань про відкладення судового розгляду не подавав.

В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 26 лютого 2024 року (з урахуванням неробочих днів).

Апеляційну скаргу на постанову судді Локачинського районного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року ОСОБА_1 та його захисник Кустрьо М.М. подали через засоби поштового зв`язку лише 29 квітня 2024 року, що стверджується штемпелем на конверті «Укрпошта», доданим до апеляційної скарги, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився 26 лютого 2024 року (з урахуванням неробочих днів)..

Отже, апелянти пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Доводи клопотання про те, що ОСОБА_1 проживає не за місцем розгляду справи, що він участі в розгляді справи не брав, а захисник не повідомив його про результати розгляду справи місцевим судом не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки такі доводи повністю суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що сторона захисту отримала копію постанови 16.02.2024, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, який закінчився 26 лютого 2024 року (з урахуванням неробочих днів).

В даній слід також відмітити, що постановою Волинського апеляційного суду від 18 березня 2024 року апеляційну скарга ОСОБА_1 на постанову судді Локачинського районного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року щодо нього повернуто особі, яка її подала у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження (а.с.57).

Крім того, постановою Волинського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року вже вирішувалось клопотання сторони захисту про поновлення строку на апеляційне оскарження. Вказаною постановою суду апеляційної інстанції відмовлено ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Локачинського районного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року щодо нього, а апеляційну скаргу повернуто скаржнику (а.с.78-79).

Отже, доводи клопотання сторони захисту про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та не відповідають матеріалам справи, а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та його захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Локачинського районного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особам, які її подали.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 та його захисника Кустрьо М.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Локачинського районного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особам, які її подали.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов