П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2464/24

Провадження № 3/348/1135/24

02 грудня 2024 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Матолич В.В., розглянувши справу, яка надійшла з Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , навчається в ПТУ №11 в м.Надвірна, спеціальність «муляр-штукатур-плиточник»,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП,

встановила:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 02.10.2024 о 23.15 ОСОБА_1 керував транспорним засобом в с. Лісна Тарновиця, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, не маючи права керувати транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 А Правил дорожнього руху України. Такими діями, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що того дня сидів у припаркованному на подвір`ї школи автомобілі зі своїм другом. В цей час під`їхали працівники поліції попросили їх вийти з авто. Після недовгої розмови працівники поліції попросили ОСОБА_1 перепаркувати авто. Тоді ОСОБА_1 сів за кермо і проїхав на 5 метнів вправо.

Відповідно до ст. 270 КУпАП інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і є неповнолітньою, мають право представляти її законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

З аналізу вищенаведеної норми Закону слідує, що у разі вчинення неповнолітньою особою правопорушення її законних представників повинні повідомити про складання протоколу, час і місце розгляду справи, обставини справи, крім того, їм мають бути роз`яснені їхні процесуальні права. Відомості про законних представників неповнолітнього обов`язково заносяться до протоколу. Законні представники мають право оскаржувати дії та рішення відповідних органів, у зв`язку з притягненням неповнолітньої особи до адміністративної відповідальності. Повноваження законного представника мають підтверджуватися належними та допустимими доказами.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення, всупереч ст. 256, 270 КУпАП відсутні дані про законних представників.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокерма: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ході судового розгляду суд встановив таке.

Працівники поліції у ході патрулювання виявили автомобіль марки "ВАЗ 2101", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на подвір`ї школи. Двигун був вимкнений, фари також. На відеозаписі не зафіксовано рух автомобіля. У автомобілі знаходилися двоє хлопців. ОСОБА_1 сидів на водійському сидінні. Працівники поліції попросили їх вийти з автомобіля. Один з хлопців пішов. ОСОБА_1 залишився на місці. Спілкувався з працівниками поліції. Потім повернувся у автомобіль і трохи від`їхав назад. Вказані обставини зафіксовані на відеозаписах, що долучені до матеріалів справи.

Слід зазначити, що відеозапис з боді камери не здійснювали одразу при виявленні автомобіля. Працівники поліції увімкнули бодікамеру тільки після того, як ОСОБА_1 повернувся до автомобіля і проїхав кілька метрів. Розмова ОСОБА_1 з працівниками поліції яка передувала цьому, працівниками поліції не була зафіксована зі звукозаписом. Також на долученому до матеріалів справи відеозаписі не зафіксовано, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що його можуть представляти законні представники та не запитали чи бажає він зателефонувати батькам, щоб вони приїхали. Докази, що були отримані врезультаті вчинення цих процесуальних порушень не можуть бути визнані допустимими.

Так, незважаючи на те, що повного звукозапису у матеріалах справи немає, очевидним є те, що ОСОБА_1 не збирався їхати цим автомобілем. На відеозаписі видно, що після розмови з працівниками поліції він не одразу навіть завів автомобіль, а спершу відкрив капот, щось там зробив, і тільки після цього завів двигун автомобіля. Характер та напрямок руху автомобіля свідчить про те, що необхідності його переміщення на кілька метрів не було. Крім цього, ОСОБА_1 є неповнолітнім і в силу свого сприйняття обставин вважав, що працівники поліції не діють на шкоду його інтересам.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.

Так, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що порушення було вчинено неповнолітнім після, провокації працівників поліції, що не може свідчити про наявність у ОСОБА_1 умислу на керування автомобілем без наявності у нього спеціального права керувати транспортним засобом відповідної категорії. Враховуючи це у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

У п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суддя доходить висновку, що наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП працівниками поліції не доведена, а отже справа про притягнення його до відповідальності підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про накладення адміністративного стягнення подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Матолич В.В.