ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2085/23 Номер провадження 33/814/257/24Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 12 травня 2023 року в 00 годин 17 хвилин в с. Хомутець по вул. Партизанській Миргородського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 323 д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest «Drager» 6810, результат 1,61 проміле. Від керування транспортним засобом відсторонений. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як порушення вимог п.2.9а правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 жовтня 2023 року , та закрити провадження по справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що зупинка транспортного засобу була безпричинною і незаконною, обставини викладені у протоколі адміністративне правопорушення. Не відповідають дійсності, і проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відбувалося з грубими порушеннями вимог ст.266 КУпАП.

Крім того, апелянт посилався на те, що показники алкотестера є сумнівними, працівниками поліції був проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest який не дозволений до застосування МОЗ, оскільки він відсутній у державній реєстрації.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 травня 2023 року в 00 годин 17 хвилин в с. Хомутець по вул. Партизанській Миргородського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 323 д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest «Drager» 6810, результат 1,61 проміле. Від керування транспортним засобом відсторонений. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як порушення вимог п.2.9а правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №337625 від 12.05.2023 року, результатами проведення тестування за допомогою газоаналізатора (Alcotest 6810) від 12.05.2023 року, які становлять 1,61 проміле (а. с. 2), відеозаписом подій, які сталися 12.05.2023 року (а. с. 11) та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.

Доводи апелянта про те, зупинка транспортного засобу була безпричинною і незаконною, з огляду на що є підстави вважати, що всі наступні дії поліцейського здобуті у справі дані є неправомірними, суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, зафіксовано рух автомобіля, яким керував ОСОБА_1 його зупинку працівниками поліції(хронологічний відрізок 00:17:31). З відеозапису вбачається, що поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, але ОСОБА_1 відмовився і висловив бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, після чого працівники поліції доставили його до медичного закладу, для проходження огляду.

Також, з відеозапису вбачається, що перебуваючи вже біля входу до медичного закладу, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. На відеозаписі зафіксовано проведення поліцейськими огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів біля медичного закладу, який підтвердив перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Також на питання поліцейського «що Ви вживали сьогодні?», ОСОБА_1 відповів «Пиво»(хронологічний відрізок 01:07:46). Результат огляду склав 1,61 проміле алкоголю у видихуваному повітрі (хронологічний відрізок 01:08:20). З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював своїх заперечень стосовно показників результату огляду, а навпаки погодився з ними.

Враховуючи наведене, суд також відхиляє інші доводи апелянта, посилаючись на інші докази наявні в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №337625 від 12.05.2023 року, результатами проведення тестування за допомогою газоаналізатора (Alcotest 6810) від 12.05.2023 року, які становлять 1,61 проміле (а. с. 2), свідоцтвом про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки, в якому зазначається, що за результатами перевірки встановлено, що засіб вимірюваної техніки відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин