Справа 682/362/24
Провадження № 3/682/304/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Славута

Суддя Славутського міськрайонного суду Зеленська В.І., з участю особи, що притягується до адмінітсративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, з вищою освітою, неодруженого, протягом року не притягувався до адмінвідповідальності - за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №565909 від 21.01.2024 року вбачається, що 21.01.2024 року близько 21 год за місцем проживання в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_2 , а саме: фізичне та психологічне, ображав словами нецензурної лайки, принижував честь та гідність, шарпав за верхній одяг, виганяв з квартири.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173 КУпАП.

ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адмінправопорушення не визнав та пояснив, що 21.01.2024 року вечором за місцем проживання в АДРЕСА_1 між ним та його матір`ю ОСОБА_2 виникла побутова сварка, під час якої вони обоє розмовляли на підвищених тонах.

У судове засідання потерпіла ОСОБА_2 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Згідно зі ст. 279 КУпАП неявка в судове засідання потерпілої не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли єповажні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

До початку судового засідання потерпіла ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про неможливість прибути в судове засідання за станом здоров`я, просить розглядати справу за її відсутності. По суті справи повідомила, що 21 січня 2023 року між нею та її сином ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація з приводу різних поглядів на певну життєву ситуацію, яка призвела до побутової сварки. Розмова між ними відбулась на підвищених тонах. Перебуваючи в емоційно-збудженому стані, вона викликала поліцію для того, щоб заспокоїти ситуацію. Звернула увагу на те, що жодних насильницьких дій, по відношенню до неї, її син ОСОБА_1 ніколи не вчиняв та не застосовував, будь- якої шкоди її фізичному та психічному здоров`ю не завдавав. Через декілька днів вони дійшли порозуміння та примирення, жодних претензій до нього не має. До поліції із заявою про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вона не зверталася і не просила притягнути сина до адмінвідповідальності. Поліцейські самостійно склали пояснення, які містяться в матеріалах справи, вогна ці пояснення не читала, а поліцейські попросили лише розписатися для підтвердження факту їх виклику. Просить врахувати її письмові пояснення та закрити провадження у справі.

За наведених обставин вважаю за можливе розглянути справу без участі потерпілої у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Диспозиція частини 2 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії (ч. 1 ст. 173-2 КУпАП), вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав передбачених частиною 1статті 173-2 КУпАП факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Відповідно до вимогст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був протокол від 21.01.2024 р про прийняття заяви його матері ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення та іншу подію .

Так, у протоколі поліцейський власноручно вказав, що 21 січня 2024 року близько 21 год 00 хв за місцем проживання її син ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство , а саме: фізичне та психологічне, ображав словами нецензурної лайки, принижував її честь та гідність, намагався затіяти бійку.

В суді ОСОБА_1 вину свою не визнавав, пояснив, що дійсно між ним та матір`ю у вказаний час був конфлікт, але він не погрожував матері та нецензурно не лаявся.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.

З огляду на те, що суд розглядає справу лише в межах складеного відносно ОСОБА_1 протоколу серії ВАД № 565909 від 21 січня 2024 року, встановленню та перевірці підлягають саме обставини, викладені у диспозиції протоколу, зокрема, що ОСОБА_1 вчинив фізичне та психологічне насильство, ображав матір словами нецензурної лайки, принижував її честь та гідність, намагався затіяти бійку.

Долучені до протоколу докази не узгоджуються між собою, є суперечливими між собою в тому числі із показаннями потерпілої, наданими суду в письмовому вигляді, а також з їх аналізу неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що ОСОБА_1 ображав ОСОБА_2 нецензурною лайкою, принижував її честь та гідність, намагався затіяти бійку.

Крім цього, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто як вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вказаних у частині першій цієї статті порушень.

До протоколу долучена постанова Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Але постановою Хмельницького апеляційного суду від 30.08.2023 року постанова Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2023 року скасована, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито на підставі п.1.ч.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Долучені до протоколу докази не містять інших відомостей про те, що ОСОБА_1 раніше піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП або за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стосовно складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Насильство у родині, будь-якого характеру, відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 січня 2024 р дійсно виник словесний конфлікт. В подальшому, те, що конфлікт між ОСОБА_2 з її сином ОСОБА_1 супроводжувався викликом поліції ОСОБА_2 , автоматично не утворює склад правопорушення у виді домашнього насильства психологічного, фізичного чи економічногохарактеру або іншого виду, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладене та керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №565909 від 21 січня 2024 року, закрити на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником.

Суддя Зеленська В. І.