справа № 361/9785/23
провадження № 3/361/165/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 р. м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Скрипка О.В., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Шиян М.М., розглянувши матеріали справи, яка надійшла від БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 509830 від 29.10.2023 р., 29.10.2023 р. о 03 год. 30 хв. на 42 км а/д М01 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Sonata» н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на місці за допомогою приладу «Drager», а також у медичному закладі у лікаря-нарколога на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Шиян М.М. подав суду письмове клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, вказує на те, що матеріали справи не містять жодних належних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки поліцейськими не надано фактичних даних, які б підтверджували факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доводи представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступних висновків.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №204/2352/16-а).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з ст. 280КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Диспозиція ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Sonata» н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на місці за допомогою приладу «Drager», а також у медичному закладі у лікаря-нарколога на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке складене працівником поліції 29.10.2023 р. о 03 год. 50 хв., тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння 29.10.2023 р. о 03 год. 30 хв., тобто працівник поліції констатував факт перебування водія з ознаками алкогольного сп`яніння до того, як запропонував йому пройти огляд на стан такого сп`яніння, що на думку суду, є неприпустимим.

Крім цього, під час дослідження відеозапису з боді-камери поліцейського встановлено, що поліцейські наближаються до автомобіля, який знаходиться у нерухомому стані з увімкненим аварійним сигналом (03:29:43 хв. відеозапису), після чого на вимогу працівника поліції третя особа надає технічний паспорт (03:44:03 хв. відеозапису), в подальшому ОСОБА_1 неодноразово повідомляє, що не керував транспортним засобом (03:47:31 хв. відеозапису).

Аналіз відеозапису, наданого працівниками поліції, не підтверджує факту керування автомобілем ОСОБА_1 , адже момент руху транспортного засобу проїзною частиною та момент його зупинки на відеозаписі не зафіксований. Тому отримати достовірні дані про те, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу не виявляється можливим.

На адресу БПП в м. Бориспіль був направлений запит про надання суду відеозапису із нагрудних камер поліцейських чи відеореєстратора, на якому зафіксовано події за участю ОСОБА_1 , а саме факт керування транспортним засобом та момент його зупинки. Однак, запитувана інформація до суду не надійшла.

Крім цього, суду надано письмові пояснення ОСОБА_2 , зі змісту яких вбачається, що 28 жовтня 2023 року він разом із ОСОБА_1 повертався додому на автомобілі «Hunday Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 . На автозаправочній станції автомобіль раптово зупинився, заглух та перестав заводитися. Декілька годин вони не могли його завести, а коли їм це вдалося, він спробував їхати, однак через деякий час автомобіль знову заглух. Він увімкнув аварійний сигнал на автомобілі та намагався його завести, але усі його спроби були марні. Тоді ОСОБА_1 пересів на водійське сидіння та намагався завести двигун, і в цей час під`їхали працівники поліції. Коли під`їхали поліцейські автомобіль стояв на місці із увімкненим аварійним сигналом, в русі автомобіль не перебував, ОСОБА_1 лише намагався його завести. В подальшому, поліцейськими відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такі пояснення свідка ОСОБА_2 суд визнає правдивими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проаналізувавши наведене, суддя приходить до висновку, що в ході судового розгляду не було доведено факту керування автомобілем «Hyundai Sonata» н.з. НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 , оскільки вказаний факт не підтверджений жодними доказами, що у свою чергу приводить суд до висновку про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а тому підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вбачається через відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення.

У відповідності з п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст.251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. В. Скрипка