Провадження № 3/127/4396/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2024 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Курбатова І.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.05.2024 року о 12:30 год. в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно матері, а саме ображав нецензурною лайкою, шарпав за руки та штовхав, чим міг завдати шкоди її особистому психологічному та фізичному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, повідомив, що 16.05.2024 року відбувся звичайний конфлікт з матір`ю, через те, що він її не пускав додому. Зазначив, що він не вважає, що він вчинив домашнє насильство відносно матері, адже це був звичайний конфлікт.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши додані докази, суд дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 573363 від 16.05.2024 року, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 , рапортом працівника поліції та формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 573363 від 16.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 16.05.2024 року о 12:30 год. в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно матері, а саме ображав нецензурною лайкою, шарпав за руки та штовхав, чим міг завдати шкоди її особистому психологічному та фізичному здоров`ю.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона просить прийняти міри до її сина ОСОБА_1 , який 16.05.2024 року близько 12:30 год. почав ображати її нецензурною лайкою, шарпав за руки та штовхав.

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що вона проживає разом зі своїм сином ОСОБА_1 . Так, 16.05.2024 року у неї виникла суперечка з сином, в ході якої ОСОБА_1 її словесно ображав, розкидав речі, штовхав та шарпав за руки. Після чого вона викликала працівників поліції та вийшла в коридор. По приїзду працівників поліції, ОСОБА_1 не впустив до квартири ОСОБА_2 та працівників поліції.

З форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства вбачається, що працівниками поліції встановлено високий рівень небезпеки ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, оскільки вважав, що між ним та ОСОБА_2 відбувся звичайний конфлікт, а не домашнє насильство.

Разом з тим, суд звертає увагу, що протокол відносно ОСОБА_1 складений за порушення ним ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства відносно матері, яке полягає у висловлюванні нецензурною лайкою на її адресу, шарпання за руки та штовханні, тобто вчинення дій фізичного та психологічного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

В Законі України Про запобігання та протидію домашньому насильству визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З письмових пояснень ОСОБА_2 судом встановлено, що її син ОСОБА_1 під час суперечки словесно її ображав, штовхав та шарпав за руки, що і стало приводом для виклику працівників поліції. Вказані дії ОСОБА_1 , які він особисто визначає як «звичайний конфлікт», відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є формою психологічного та фізичного насильства.

Таким чином, із досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно 16.05.2024 року за місцем проживання, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері, а саме ображав її нецензурною лайкою, шарпав за руки та штовхав.

Сукупність вказаних доказів переконує суд у тому, що ОСОБА_1 вчинено домашнє насильство, оскільки ним вчинено дії фізичного та психологічного характеру, що полягають у образах нецензурною лайкою, шарпанні за руки та штовханні своєї матері ОСОБА_2 , внаслідок чого була завдана шкода її психологічному та фізичному здоров`ю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства, а саме умисне вчинення дій психологічного та фізичного характеру (образи та застосування насильства), внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілій. Таким чином, суд визнає ОСОБА_1 винуватим у вчиненні вказаного правопорушення.

При визначенні виду адміністративного стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 за вчинення вказаного адміністративного правопорушення суд приймає до уваги обставини справи та особу порушника, а також враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд враховуючи те, що ОСОБА_1 не працює, джерел доходу не має та відсутність у нього критичного ставлення до вчиненого правопорушення, дійшов переконання, що з метою попередження вчинення аналогічних правопорушень у майбутньому до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді громадських робіт.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 40-1, 173-2, 283, 284, КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді сорока годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: