Справа№464/3729/24
пр.№ 3/464/1848/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ч.1 ст.130 КУАП,

у с т а н о в и л а :

УПП у Львівській області направлено до Сихівського районного суду м.Львова протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 749685 від 11 травня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_3 11 травня 2024 року о 01.48 год по вул.Сихівська,2 у м.Львові керував автомобілем марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу «DRAGER ALKOTEST 6820» на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУАП.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 03 червня 2024 року матеріали справи повернуто УПП у Львівській області для належного оформлення з наступних підстав.

При дослідженні відеозапису з місця події, долученого до справи, з`ясовано, що ОСОБА_3 , громадянин Шотландії, не володіє державною мовою в тому обсязі, який би надавав йому можливість розуміти права, передбачені ст.268 КУАП, ст.63 Конституції України та надавати пояснення щодо обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Водночас при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 749685 від 11 травня 2024 року вказані імперативні вимоги не дотримані, оскільки участь перекладача при складанні такого працівниками поліції забезпечена не була. Відомості про участь перекладача при складанні протоколу відсутні, як і не зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, володіє українською мовою.

Таким чином, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення, а тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим, у зв`язку з цим матеріали справи про адміністративне правопорушення повернуто Управлінню патрульної поліції у Львівській області ДПП для оформлення матеріалів справи, а саме для усунення недоліків, які зазначені у постанові суду.

У подальшому матеріали справи про адміністративне правопорушення були повторно направлені суду, проте жодні дії щодо усунення недоліків, зазначених в постанові судді від 03 червня 2024 року, не вчинялися, що свідчить про повне ігнорування та невиконання постанови судді.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю ОСОБА_4 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується професійною правничою допомогою захисника Турчин Н.Ю. Адвокат у суді згідно з поданим письмовим клопотанням просить провадження у справі закрити за відсутності його діях складу адміністративного правопорушення, адже ОСОБА_1 як громадянин ОСОБА_5 не володіє українською мовою, перекладача при складанні протоколу про адміністративне правопорушення органами поліції залучено не було, чим істотно порушено та обмежено процесуальні права такого.

Виходячи із положень ч.1 ст.268 КУАП, явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Дослідивши докази по справі, суддя встановив наступне.

У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з п.1 ст.247 КУАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Саме такий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції п.2.5 ПДР України.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 5 ст.266 КУАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічне правило передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (у відповідній редакції), за якими огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУАП.

Іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України (ст.16 КУАП).

Як регламентовано ст.268 КУАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, - ст.274 КУАП.

Реєстр перекладачів - це веб-сторінка офіційного веб-сайту Державної міграційної служби України, що містить відомості про перекладачів, які можуть залучатися органами державної влади для надання послуг перекладу під час розгляду заяв та проведення співбесід з біженцями та іншими категоріями мігрантів, під час здійснення їх затримання, забезпечення надання їм правової допомоги, розгляду адміністративними судами справ щодо біженців та видворення з України іноземців та осіб без громадянства, здійснення досудового розслідування та розгляду судами кримінальних проваджень і справ про адміністративні правопорушення, вчинені біженцями та іншими категоріями мігрантів на території України. Наведене міститься у Порядку ведення Державною міграційною службою України Довідково-інформаційного реєстру перекладачів, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 березня 2013 року за № 228.

Достатній рівень володіння перекладачем мовою, з якої здійснюється переклад та якою володіє особа, може бути підтверджений атестатом про середню освіту, отриману у тій державі, громадянином якої є обвинувачений, та дипломом про отримання вищої освіти в Україні (постанова Верховного суду від 04 березня 2021 року у справі № 732/415/19.

Участь перекладача зумовлено конституційною засадою рівності перед законом і судом (ч.2 ст.24 Конституції України), не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за мовною ознакою. Особа повинна бути в змозі самостійно або за допомогою перекладача розуміти, що відбувається під час розгляду справи, і брати участь у розгляді такою мірою, що забезпечувала би право на справедливий суд. Перекладач необхідний у, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача. Чинниками для з`ясування розуміння особою вказаних обставин є тривалість проживання у державі ведення судочинства; рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання; рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

Питання про дотримання вимог закону щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому в розумінні положень ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12 вересня 2023 року у справі № 754/18498/19.

Із продемонстрованого у суді відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, установлено, що ОСОБА_1 , громадянства Великобританії, спілкувався виключно англійською мовою та не володів мовою провадження - українською. Матеріали справи не містять будь-яких даних щодо вжиття уповноваженою на складення протоколу особою заходів із залучення до участі у справі перекладача з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 передбачених ст.268 КУАП прав, зокрема, прав давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою і взагалі: бути почутим та зрозуміти суть вимог, які йому були пред`явлені особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Командир НОРМАНДСЬКЇ БРИГАДИ у листі від 26 листопада 2024 року за № 26-11/24 повідомив, що ОСОБА_1 , військовослужбовець, володіє виключно англійською мовою, усі команди та розпорядження від командування отримує англійською мовою.

Викладене у своїй сукупності свідчить про те, що під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_6 ) ОСОБА_7 було суттєво порушено та обмежено його процесуальні права, не виконано вимог щодо залучення перекладача під час складення протоколу та не були належним чином роз`яснені його права та обов`язки. У справі відсутні жодні дані, що ОСОБА_6 ) ОСОБА_8 розумів вимогу особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення та свідомо відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За істотного недотримання вимог порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння не можна безсумнівно та беззаперечно стверджувати про ухилення ОСОБА_6 ) ОСОБА_9 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження об`єктивною сукупністю доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обґрунтований сумнів. У даному випадку суд погоджується із слушними доводами адвоката.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приймаючи до уваги загальний правовий принцип, закріплений вст.62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність переконливих доказів вини, суддя дійшов висновку про недоведеність порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху. Тому в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУАП. Справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

У Положенні про Департамент патрульної поліції, затвердженому наказом Національної поліції України у редакції від 31 жовтня 2016 року за № 1114, визначено, що Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення. З огляду на таке про викладене у цій ухвалі слід повідомити Департамент патрульної поліції для вжиття відповідних заходів.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ч.1 ст.130 КУАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Про викладене у мотивувальній частині постанови проінформувати Департамент патрульної поліції () для вжиття заходів у межах компетенції.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО