НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

02 грудня 2024 року Справа № 322/1986/24 (Провадження № 3/322/1396/24)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 15.11.2024 з відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за ч.1 ст.173-2 КУпАП, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10.11.2024 серії ВАД №221547 (далі Протокол) ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: «10.11.2024 приблизно о 12:00 год ОСОБА_1 вчинив відносно своєї жінки ОСОБА_2 , психологічне насильство, а саме нецензурно виражався в її сторону, чинив психологічний тиск в присутності неповнолітніх дітей внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю».

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з такого.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» правопорушник та потерпіла належать до категорії осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, зазначив, що не виражався нецензурною лайкою в адресу дружини, а назвав її декілька разів «жабою», але було це так би мовити «на емоціях». Вона також обзивала його, тобто сварка була обопільною. Конфлікт стався через небажанням дружини віддавати йому документи на пай. Після події з огляду на складання термінового заборонного припису він змушений покинути дім і тимчасово проживає в м. Запоріжжі у хостелі, оскільки працевлаштувався будівельником в обласному центрі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що чоловік обзивав її не тільки «жабою», а також іншими образливими словами, втім достеменно не може пригадати чи застосовував він нецензурну лексику. Чоловік вимагав від неї автомобіль, кричав, розмахував руками, однак не безпосередньо в її бік. Можливо вона також щось казала образливе в його бік, однак що саме вже не пригадає. Зазначила, що претензій до нього з приводу конкретно саме цієї події не має. Зараз ними планується подача позову про розірвання шлюбу і поділ майна подружжя. Підтвердила факт того, що чоловік наразі проживає у м. Запоріжжі.

Суддею досліджено наявні у справі документи: Протокол, копія термінового заборонного припису стосовно кривдника від 10.11.2024 серії АА №412141, реєстрація ВнП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ЄО №3366 від 10.11.2024, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, копії паспортів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , свідоцтв про народження ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , DVD-R з відеозаписами

Заслухавши ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Наявними доказами підтверджується факт того, що 10.11.2024 між подружжям ОСОБА_7 сталася сварка на фоні ревнощів чоловіка, намірами розірвати шлюб і поділу майна, під час якою останні виражались в бік один одного образливі слова.

Водночас навіть якщо допустити, що ОСОБА_1 дійсно висловлювалася в бік потерпілої нецензурно, така реакція могла бути пов`язана зокрема із поведінкою самої ОСОБА_2 . Ймовірність заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілої внаслідок дій її чоловіка, під час розгляду справи не встановлена.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 .

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

За правилом п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст.221, 247, 283 - 285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов