ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 344/2305/24Головуючий у 1-й інстанції Тринчук В.В.
Провадження № 33/817/382/24 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. ,

за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Повх І.Д. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно із постановою суду, 03 лютого 2024 року о 13 годині 08 хвилин по вулиці Теодора Цоклера, 7 у місті Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна шкірного забарвлення обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі адвокат Повх І.Д. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає що в матеріалах справи відсутні докази наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, на підтвердження чого наводить дані відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції на якому зафіксовано що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання, вислював заперечення та його поведінка цілком відповідала обстановці.

Також обгрунтовує свої доводи тим, що поліцейськими не було названо водію причини зупинки автомобіля та наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння.

Наголошує на тому що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоровя, а внаслідок значного погіршення стану здоров`я просив відтермінувати такий огляд.

Вбачає порушення вимог ст. 254 КУпАП у тому, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не було вручено направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, копію протоколу про адміністративне правопорушення та на місці зупинки не складено акт про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказує на порушення права ОСОБА_1 на захист працівниками поліції, які перед початком і під час процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не роз`яснили йому право на правову допомогу і не забезпечили представника.

Звертає увагу на порушення працівниками поліції вимог ст. 49 Закону України Про судоустрій та статус суддів посилаючись на те, що після з`ясування посади, яку обіймає ОСОБА_1 вони повинні були його негайно відпустити його, а не позбавляти свободи і затримувати.

Вбачає порушення норм законодавства у тому що працівники поліції не пред`явили водію сертифікат якості Алкотестера.

Вказує на те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення було розпочато під час перебування ОСОБА_1 у кареті швидкої допомоги, де йому було встановлено діагноз - гіпертонічний криз, а тому вважає що поліцейський продовживши складати адмінматеріали порушив право ОСОБА_1 на медичну допомогу.

Посилається на те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, тому на нього пошируються норми п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, якими передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вищезазначених вимог судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі за змістом - Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмові особи, яка керує автомобілем від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння) відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 613477 від 03.02.2024 року, з якого вбачається те, що 03 лютого 2024 року о 13 годині 08 хвилин по вулиці Теодора Цоклера, 7 у місті Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна шкірного забарвлення обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України;

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.02.2024 року, яким підтверджується факт направлення працівниками поліції ОСОБА_1 у медичний заклад для визначення стану алкогольного сп`яніння у зв`язку з наявністю в останнього ознак алкогольного сп`яніння та відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився;

- постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 369084 від 03.02.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7.3.г ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП;

- долученим до матеріалів справи безперервним відеозаписом з відео реєстратора (clip 0), на якому відображено, як працівники поліції з допомогою проблискових маячків зупиняють транспортний засіб марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 . На відеозаписі з відео реєстратора (clip 2) зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та грубі порушення ним ПДР України;

- безперевному відеозаписі з бодікамер поліцейського, зокрема на диску (clip 1) відображено, як працівники поліції встановлюють особу водія, який відразу представляється як суддя Івано-Франківського апеляційного суду та перевіряють документи на транспортний засіб. Після повідомлення про причини зупинки та нетривалого спілкування поліцейський пропонуює ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак ОСОБА_1 відмовляється. В подальшому працівник поліції пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога і ОСОБА_1 погоджується та працівники поліції на службовому автомобілі доставляють його до медичного закладу. Далі на відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 протягом тривалого часу заявляє клопотання про залучення йому на безоплатній основі захисника, на що працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що у даній категорії справ захисник за державний кошт не залучається та пропонує останньому скористатись правовою допомогою у приватному порядку. ОСОБА_1 здійснює телефоний дзвінок та повідомляє працівників поліції, що його захисник направляється до нього та просить їх не розпочинати процедуру огляду чи оформлення адмінматеріалів та дочекатися приїзду захисника, про що працівники поліції не заперечили. Однак, як відображено на відеозаписі, після спливу травалого проміжку часу працівники поліції наполягали на прийнятті ОСОБА_1 рішення щодо проходження чи відмови від проходження медичного огляду, оскільки дана процедура має обмеження в часі. Вказали, що в разі відсутності захисника на момент проходження медичного огляду та оформлення адміністративних матеріалів він матиме право скористатись правовою допомогою в разі розгляду справи у суді. ОСОБА_1 висловлює свої заперечення щодо такого перебігу подій та повідомляє працівників поліції про різке погіршення самопочуття та прямує у відділення онкології, де медичний працівник вимірює йому артеріальний тиск та температуру тіла. Після чого працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти до медзакладу в який його направили патрульні поліцейські для медичного огляду, оскільки в онкологічному відділенні йому не можуть надати відповідну медичну допомогу через їх медичний профіль, що підтвердив і медичний працівник, який там перебував. ОСОБА_1 не реагував на пропозицію працівників поліції та перебуваючи у в онкологічному відділенні викликав карету ШМД та після її приїзду направився до неї. Лікар ШМД проводить йому попередній медичний огляд. Після зазначений подій працівники поліції повторно запитують ОСОБА_1 чи той проходитиме огляд на стан алкогольного сп`яніння на що останній повідомляє, що не буде проходити огляд, посилаючись на погане самопочуття. Працівники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 , що у такому разі щодо нього буде складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто порушення ним п. 2.5 ПДР України. Після чого розпочали оформлення даного протоколу. На файлах: clip 3; clip 4; clip 5; clip 6; clip 7; clip 8; clip 9 відображені відомості, які дублюються з відомостями, що відображені на файлі clip 1.

Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Твердження апелянта щодо неповідомлення водію поліцейськими причини зупинки автомобіля під керуванням його довірителя та наявних у нього ознак алкогольного сп`яніння спростовуються даними, що містяться на відеозаписах із портативного відеореєстратора поліцейських, на яких зафіксовано як працівники поліції після зупинки транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , повідомляють водія про порушення ним вимог п. 8.7.3.ґ ПДР України, а саме: проїзду регульованого пішохідного переходу на заборонений жовтий сигнал світлофора та демонструють ОСОБА_1 відео із вчиненим ним порушенням, а також повідомляють про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці.

Окрім того, із відеозаписів вбачається що після складання протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейський оголосив ОСОБА_1 його зміст та запропонував надати пояснення та отримати копію протоколу, однак, водій не виявив бажання його отримати.

Посилання апелянта на порушенням права ОСОБА_1 на медичну допомогу вважаю такими, що не заслуговують на увагу оскільки працівники поліції під час її надання не здійснювали дій, повязаних з оглядом водія на стан алкогольного спяніння та не перешкоджали у її наданні, а займались оформленням протоколу про адміністративне правопорушення та адмінматеріалів, які надали ОСОБА_1 та від отримання яких він відмовився, а тому вважаю що їх дії відповідали нормам ст.ст. 254 - 256 КУпАП, та наказу МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», спільному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію».

Окрім того, поліцейськими у відповідності до вимог ст.266 КУпАП було видано ОСОБА_1 направлення для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоровя, яке долучено до матеріалів справи, однак, він відмовився його отримувати та проходити відповідний огляд.

Твердження апелянта про порушення працівниками поліції вимог ст. 49 Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо неправомірного позбавлення свободи та затримання ОСОБА_1 після того як вони дізнались про те, що він обіймає посаду судді, також не узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами, у якій відсутні будь-які дані про його затримання чи позбавлення свободи.

Безпідставними є посилання представника на непред`явлення водію працівниками поліції сертифікату якості спеціального технічного приладу Алкотестера, оскільки вони не узгоджуються з п. 5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у відповідності до якого поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки лише на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, якої ОСОБА_1 не висував.

Доводи представника про порушення працівниками поліції права на захист ОСОБА_1 у звязку з незабезпеченням його послугами адвоката також не є слушними, оскільки ст. 268 КУпАП передбачено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, користуватися юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Окрім того, як вбачається з відеозаписів з нарудних камер поліцейських, працівники поліції під час висунення ОСОБА_1 вимоги про проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку та складення адмінматеріалів запропонували йому самостійно залучити адвоката, однак, він нею не скористався. Оскільки ОСОБА_1 як водій не затримувався поліцейськими, в останніх не виникло обовязку щодо забезпеченням його послугами адвоката з вторинної безоплатної правової допомоги виходячи з аналогії з нормами КПК України щодо особи, яка є затриманою.

Доводи представника ОСОБА_1 про те, що його довіритель внаслідок значного погіршення стану здоров`я просив відтермінувати огляд, а не відмовлявся від його проходження спростовуються даними з відеозаписів поліцейських, з яких вбачається що після погіршення його стану здоровя працівники поліції пропонували водію надання медичної допомоги у закладі охорони здоровя.

Перевіряючи покликання апелянта щодо безпідставного стягнення з ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій судового збіру виходжу з наступного.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 19.07.2024 року (а.с. 25), ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблено правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільнення від сплати судового збору у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення.

Враховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому відсутні підстави вважати, що дана справа пов`язана із порушенням прав ОСОБА_1 , як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту його, як учасника бойових дій. За таких обставин, оскаржуваною постановою правомірно стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у даній справі.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті .

З огляду на викладене, постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід залишити без змін, а апеляційну скаргу, подану його представником - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Повх І.Д. залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя