КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/20509/24

27 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постановуСвятошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, 14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року та ухвалити нову постанову якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, не заслухав жодної із сторін, насамперед її, як потерпілу сторону, не врахував пояснення їхньої дитини ОСОБА_3 , як свідка вчиненого правопорушення, для об`єктивного розуміння наскільки психологічний вплив з боку ОСОБА_2 був для неї значний.

Зазначає, що суд не заслухав правопорушника для розуміння того, якими він керувався мотивами, вчиняючи сварку, висловлюючи в її сторону образливі вислови у присутності їх неповнолітньої доньки. Більш того, суд не з`ясував, якими нормами моралі він керувався, перебуваючи в агресивному стані, штовхав їх доньку ОСОБА_4 , 2008 року народження, тобто, застосовував до дочки фізичну силу в її присутності.

Вказує на те що, надаючи пояснення працівнику поліції, ОСОБА_2 не усвідомив вчиненого ним та надав пояснення про те, що вона є повією, тому він, як виявилося, «проводить зі нею бесіди» щоб вона припинила заняття проституцією.

Вважає, що навіть ці пояснення, надані уповноваженому працівнику поліції, принижують та ображають її, завдаючи шкоду її психічному здоров`ю.

Зазначає, що про формальність розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 також свідчать матеріали адміністративного провадження єдиний унікальний номер № 759/20509/24, номер провадження 3/759/7329/24.

При ознайомленні з матеріалами справи нею було виявлено, що протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями датований 03.10.2024 року, повістка про виклик ОСОБА_2 також датована 03.10.2024, а постанова суду про розгляд справи винесена вже наступного дня (04.10.2024), при цьому, в порушення принципу об`єктивності ні її, її доньку, як свідка, суд першої інстанції навіть не намагався викликати для заслуховування в судове засіданні.

Вважає, що жодної підстави для звільнення ОСОБА_2 від відповідальності судом не було досліджено та встановлено, а також не було зазначено в постанові, тобто, висновок про малозначність вчиненого ОСОБА_2 правопорушення є суб`єктивною думкою судді, яка не відповідає обставинам справи, зокрема тому, що правопорушення було вчинено в агресивній формі, в присутності неповнолітньої доньки, психічному здоров?ю якої також могла бути завдана шкода.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 повністю підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити. Зазначала, що шлюб з ОСОБА_2 вони розірвали ще у 2018 році, проте, змушені проживати з колишнім чоловіком і дітьми в одній квартирі, в різних кімнатах, так як іншого житла у неї та дітей немає. ОСОБА_2 постійно провокує сварки, заходить в її кімнату, не реагує на її прохання вийти, ображає її, називає повією. ОСОБА_2 безпідставно звинувачує її у занятті проституцією, нав?язливо зачитує їй якісь статі з Інтернету, все це відбувається при дітях, чим чинить над нею психологічне насилля. Такі дії ОСОБА_2 вчиняє регулярно і вважає, що він діє правильно, не реагуючи на її заперечення. З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції про те, що вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення є малозначним та достатньо застосування до нього усного зауваження, вважає безпідставним та необгрунтованим.

ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив оскаржувану постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що він дійсно вживав заходи для роз?яснення своїй колишній дружині ОСОБА_1 наслідків заняття проституцією та як це припинити. Про те, що ОСОБА_1 займається проституцією доказів у нього немає, але він спостерігає за її поведінкою і, проаналізувавши її, прийшов до такого висновку. Його дії направленні на користь ОСОБА_1 так як у них є двоє дітей, які потребують їх уваги і турботи. Також пояснив, що у нього дійсно є психіатричне захворювання, але він на постійній основі приймає ліки і тому стан його здоров?я є задовільним.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП , оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 584404, складеного старшим інспектором СПДН ВП Святошинського УП ГУНП у м.Києві капітаном поліції Михайлом Литвинчуком, 28 вересня 2023 року, приблизно о 10 год 30 хв., за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 у ході конфлікту із колишньою дружиною із якою він спільно проживає- громадянкою ОСОБА_1 , у присутності неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 висловлював словесні образи в її адресу, чим вчинив психологічне домашнє насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров'ю потерпілої. Чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 173-2 КУпАП.

Із рапорту начальнику Святошинського УП ГУНП в м.Києві Андрію Шевченку вбачається, що 28.09.2024 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 60552 від 28.09.2024 року, як домашнє насильство. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне, 28 вересня 2024 року, о 10 год. 53 хв., надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 28.09.2024 року о 10:52 за адресою АДРЕСА_1 колишній чоловік прийшов та чіпляється, ломиться в кімнату до неї та дітей, кривдник переслідує заявницю останні кілька місяців, ображає, також він має психіатричний розлад, лежав у лікарні з маніакально-депресивним розладом та шизофренією, але чи перебуває на обліку невідомо.

Із письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 28.09.2024 року, близько 10 год. 30 хв., за місцем проживання виник сімейний конфлікт із колишнім чоловіком гр. ОСОБА_2 , 1980 року народження, з яким проживають в одній квартирі. В ході конфлікту він словесно ображав, торкався її руками. Вважає, що її колишній вчинив психологічне насильство відносно неї в присутності неповнолітньої доньки гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що вона з донькою відбивалися, так як чоловік першим проявляв агресію

Із письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що вона дійсно була присутня під час конфлікту, який її батько-гр. ОСОБА_2 вчинив із її матір'ю громадянкою ОСОБА_1 , 28 вересня 2024 року, близько 10:30 год, за місцем їхнього проживання, так як він зайшов у кімнату і почав вишукувати з телефону про проституцію, звинувачуючи її матір у тому, що у неї соціальні та психологічні проблеми, після чого в процесі розмови почалися словесні образи з його боку, потім мама сказала йому вийти з кімнати. Намагаючись вивести його із кімнати, однак він почав проявляти сильну агресію, та вона через стан стресу взяла засіб для масажу голками та дещо пошкрябала руку батькові, він почав її відштовхувати, та її матір це побачила взяла найближчу сумку і почала відбиватися, влупивши йому залізним ланцюжком від сумки по руці, захищаючи її, а він продовжив агресувати і лише через деякий час після зауважень зі сторони, він зупинився та вийшов із квартири.

Із письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 28.09.2024 року, о 10:30 год., за адресою: АДРЕСА_1 в нього дійсно відбувся сімейний конфлікт із колишньою дружиною гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Громадянка ОСОБА_1 є повією, що негативно впливає на дітей. Він проводить з нею бесіди з метою того, щоб вона закинула заняття проституцією, щоб не впливати негативно на моральний стан дітей. Сьогодні вранці він читав інформацію з чат-боту на запит «Як створити умови і побудувати відносини, щоб повія залишила професію?» і, зокрема, зачитав та пояснював соціально-економічні причини заняття проституцією гр. ОСОБА_1 , але вона розлютилась і почала його бити ланцюгом від сумки, чим нанесла йому численні садна. Він її не торкався, образливих лайливих слів не вживав. Зазначив, що проститутка - це її професія, а не образа. На даний час заяву про нанесення тілесних пошкоджень подавати не планує, але звернеться до медичного закладу для фіксації.

Із рапорту старшого інспектора СПДН Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві старшого лейтенанта поліції Ярослава Сичова вбачається, що 28.09.2024 року до Святошинського УП надійшло повідомлення про те, що за адресою : АДРЕСА_1 відбулося домашнє насильство.

Прибувши на місце виклику, під час відпрацювання зазначеної ситуації, екіпажем поліції було встановлено учасників події, а саме: потерпілу особу, якою виявилася громадянка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , її доньку-громадянку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та іншу сторону конфлікту -особу, яка зі слів потерпілої сторони, вчинила домашнє насильство, а саме-гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є колишнім чоловіком громадянки ОСОБА_1 однак вони спільно проживають в одній квартирі, після чого у ході спілкування із даними громадянами було встановлено, що за вищевказаною адресою між ними відбувся конфлікт через те, що гр. ОСОБА_2 вважає, що його колишня дружина займається проституцією, у ході якого ОСОБА_2 у присутності неповнолітньої доньки-гр. ОСОБА_1 , висловлював словесні образи на адресу колишньої дружини - гр. ОСОБА_1 , а ці дії згідно ст. 1 ЗУ « Про запобігання та протидію домашньому насильству» підпадають під психологічне домашнє насильство, внаслідок чого могло постраждати психічне здоров'я потерпілої.

В подальшому, після з'ясування обставин подій та, врахувавши додаткову інформацію, отриману під час спілкування із зазначеними особами, після здійснення оцінки наявних доказів, керуючись ст. ст. 245, 246, 248, 251, 252 КУпАП, було встановлено, що в даному випадку вбачається психологічне насильство відповідно чого відносно гр. ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Звільняючи ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП за його малозначністю, обмежившись усним зауваженням, суд першої інстанції посилався на те що, дослідивши матеріали справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, вважавза можливе визнати малозначним вчинене ним діяння та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само у невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або у неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство, не виконала терміновий заборонний припис, який стосовно неї був винесений, або не повідомила уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру(п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, під домашнє насильство, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Під домашнє насильство фізичного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, які завдають шкоди фізичному здоров'ю потерпілої особи.

В судовому засіданні 27 листопада 2024 року ОСОБА_2 , вину у вчиненому правопорушенні не визнав, вважав, що у його діях відсутній склад правопорушення. Зазначав, що у травні повернувся із Швейцарії і у нього виникла підозра, що вона ( ОСОБА_1 ) є жертвою сексуальної експлуатації, а йому неприємно, що мати його дітей та колишня дружина їздить кудись вночі та проводить там час. Він її не ображав, а його дії спрямовані на те, щоб показати ОСОБА_1 , що проституція це поганий шлях.

Окрім того, повідомив, що в нього є діагноз. Якщо не п'є таблетки в нього манія переслідування.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що він ( ОСОБА_2 ) її принижує , хоче від неї емоційної та фізичної близькості, не дає їй життя. Зазначає, що до цього випадку були ще такі конфлікти з викликом поліції, ще до розлучення. Останні пів року почав тиснути на неї. Після того, як суд першої інстанції виніс постанову, він почав знову агресивно себе поводити, однак після подання апеляції знову почав тихо себе поводити.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що хоча ОСОБА_2 вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнає, при цьому, як в поясненнях наданих працівникам поліції, так і під час судового засідання не заперечував факту вчинення ним дій ( бесід, роз?яснень, зачитування статтей із мережі Інтернет), направлених, на його думку, на припинення занять колишньої дружини ОСОБА_1 проституцією. Зазначав, що у нього відсутні докази заняття ОСОБА_1 проституцією, проте, такі висновки він зробив, аналізуючи її поведінку. Вважає, що його дії не є психологічним насиллям.

Аналізуючи досліджені докази, пояснення ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що такі дії ОСОБА_2 і є психологічним насильством відносно потерпілої ОСОБА_1 , що становить склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, свідком таких дій ОСОБА_2 була неповнолітня донька сторін- ОСОБА_3 , що у свою чергу могло негативно вплинути на її психологічне здоров'я.

З огляду на встановлені дійсні обставини справи, досліджені докази, враховуючи ставлення ОСОБА_2 до вчинених ним дій відносно ОСОБА_1 , а саме, відсутність каяття, не принесення вибачень потерпілій, суд вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_2 від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-3 КУпАП у зв?язку з його малозначністю.

Проаналізувавши вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, повно та всебічно не з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив належним чином всі докази та не оцінив їх в сукупності, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_2 від відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Святошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 172-3 КУпАП, притягнення до адміністративної відповідальності, застосувавши до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн, в дохід держави. Також стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року скасувати.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-3 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності застосувавши до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн, в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: