ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.,

за участю секретаря Пшеняк М.В.,

потерпілої ОСОБА_1

свідка ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.04.2024 року, якою щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої Головою правління ОСББ «Мій дім-15», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії МК № 043 від 19.02.2024 року, голова Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мій дім-15» ОСОБА_3 , перебуваючи на своєму робочому місці по вул. Перша Лінія, 15 у м. Миколаєві, діючи умисно всупереч вимогам частини 2 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вчинила та продовжує вчиняти адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 2123 КУпАП. Це виразилось у тому, що ОСОБА_3 , отримавши 11.01.2024 р. адвокатський запит адвоката Єнової Л.М. від того ж числа, не надала на нього відповідь та витребувану інформацію. 30.01.2024 р. Радою адвокатів Миколаївської області ОСОБА_3 направлено поштою запит з пропозицією не пізніше 3 днів з моменту його отримання надати до Ради письмові пояснення стосовно вказаного правопорушення. За даними відділення зв`язку 54004 12.02.2024 р. ОСОБА_3 відмовились від отримання цього запиту, не отримавши його і до вказаної дати. Така поведінка ОСОБА_3 розглядається Радою адвокатів як ухилення від отримання поштового відправлення з метою затягування часу та ухилення від притягнення її до адміністративної відповідальності.

Постановою суду провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 212-3КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Єнова Л.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду.

На думку апелянта, суд прийняв незаконне рішення, без з`ясування всіх обставин справи.

Зазначає, що суд дійшов невірного висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Наполягає на тому, що суд схилився на бік винної особи, прийнявши до уваги тільки її неправдиві твердження по справі.

Зазначає, що ОСОБА_3 особисто отримувала адвокатський запит, і свідком цього був ОСОБА_2 , який може надати пояснення щодо цих обставин.

Стверджує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам, не встановив очевидних фактів під час розгляду справи в суді, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП в діях ОСОБА_3 ,

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення в разі відсутності події або складу адміністративного правопорушення підлягає закриттю.

Суддею зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_3 , виконані в повному обсязі.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії МК № 043, починаючи з 19.02.2024 р., голова Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мій дім-15» ОСОБА_3 , перебуваючи на своєму робочому місці по вул. Перша Лінія, 15 у м. Миколаєві, діючи умисно всупереч вимогам частини 2 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вчинила та продовжує вчиняти адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 2123 КУпАП. Це виразилось у тому, що ОСОБА_3 , отримавши 11.01.2024 р. адвокатський запит адвоката Єнової Л.М. від того ж числа, не надала на нього відповідь та витребувану інформацію. 30.01.2024 р. Радою адвокатів Миколаївської області ОСОБА_3 направлено поштою запит з пропозицією не пізніше 3 днів з моменту його отримання надати до Ради письмові пояснення стосовно вказаного правопорушення. За даними відділення зв`язку 54004 12.02.2024 р. ОСОБА_3 відмовились від отримання цього запиту, не отримавши його і до вказаної дати. (а.с. 1).

В суді першої інстанції ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, але подала до суду письмові пояснення, в яких вину не визнала, та зазначила, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення нею правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 2123 КУпАП. Наполягала на тому, що не отримувала адвокатський запит адвоката Єнової Л.М., а отже не може відповідати за дії, які не вчиняла. Просила закрити провадження відносно неї за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 2123 КУпАП.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні докази прийшов до висновку, що досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність умислу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на неправомірну відмову в наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 11.01.2024 року, оскільки в матеріалах справи не міститься будь-яких даних про те, що ОСОБА_3 отримувала вказаний адвокатський запит.

Зазначивши при цьому про відсутність будь-яких фактичних даних, на основі яких можна було б дійти висновку, що ОСОБА_3 особисто отримала адвокатський запит.

Так, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з копії адвокатського запиту вбачається, що він містить запис невстановленої особи про отримання 11.01.2024 р. адвокатського запиту, однак, це не є доказом отримання саме ОСОБА_3 . адвокатського запиту, оскільки не містить даних про вручення запиту саме їй, бо окрім дати і невідомого підпису більше нічого не зазначено. Будь-яких інших доказів того, що саме ОСОБА_3 отримала вказаний адвокатський запит, надані матеріали не містять.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про те, що є підстави для закриття провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 2123 КУпАП.

Так, частиною 5 статті 2123 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до ЗУ « Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до законів України "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації", "Про звернення громадян", "Про доступ до судових рішень" та "Про засади запобігання і протидії корупції" (склад - формальний).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами дійсно не підтверджується факт безпосереднього, особистого отримання ОСОБА_3 адвокатського запиту.

Твердження апелянта, що ОСОБА_3 особисто отримувала адвокатський запит і свідком цього був ОСОБА_2 не можуть бути прийняти до уваги, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції розглядає справу про адміністративне правопорушення на підставі доказів, наданих органом уповноваженим складати протокол про адміністративне правопорушення. При складанні протоколу радою адвокатів Єнова Л.М. не заявляла про наявність свідків, які можуть підтвердити факт вручення ОСОБА_3 особисто адвокатського запиту, при розгляді справи судом першої інстанції потерпіла також не заявляла клопотань про допит свідків.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до положень частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).

При цьому, апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п.282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість доведено поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 212-3 КУпАП, не знайшов підтвердження в судовому засіданні, то це зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

Істотних порушень судом першої інстанції норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

За наведеного, підстав для скасування оскаржуваної постанови судді, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.04.2024 року, якою щодо ОСОБА_3 , провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Куценко О.В.