"28" травня 2024 р. Справа № 363/1993/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріал, який надійшов з Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування Служби безпеки України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за п. 6, ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області 22.04.2024 року начальником Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування Служби безпеки України було спрямовано зазначений матеріал, складений за ст. 212-2 ч. 1 п. 6 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 30.04.2024 року вказаний матеріал було спрямовано до Київського апеляційного суду для визначення підсудності адміністративної справи.

Поданням в.о. голови Вишгородського районного суду Київської області від 30.04.2024 року зазначений матеріал, складений за ст. 212-2 ч. 1 п. 6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , було направлено голові Київського апеляційного суду для вирішення питання про його направлення з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

Відповідно до постанови судді судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 06.05.2024 року в задоволенні подання в.о. голови Вишгородського районного суду Київської області про вирішення питання про направлення до іншого суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6, ч. 1 ст. 212-2 КУпАП було відмовлено з тих підстав, що зазначені матеріали не містять реквізитів, які містять державну таємницю, при цьому із супровідного листа Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування Служби безпеки України вбачається ряд додатків до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення із вказівкою «відкрита інформація».

Зазначений матеріал надійшов до суду повторно 15.05.2024 року та був призначений до розгляду на 28.05.2024 року.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення за №36 від 08.04.2024 року, що складений спеціалістом 2 категорії 1 відділу 1 управління Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування Служби безпеки України капітаном ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 за п. 6, ч. 1 ст. 212-2 КУпАП вбачається, що під час проведення 29.03.2024 року спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов?язаної з державною таємницею, в малому підприємстві у формі товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛЯРІС", яке розташоване за адресою: 07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 19-Д, виявлено та задокументовано правопорушення, вчинене генеральним директором підприємства ОСОБА_1 , в частині невиконання ним вимог Закону України "Про державну таємницю" та Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою КМУ від 18.12.2013 року за №939.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 5, 20, 37 Закону України "Про державну таємницю" та п. п. 3, 749 Порядку за №939, на ОСОБА_1 , як на керівника підприємства, покладено завдання щодо забезпечення охорони державної таємниці. Крім цього, ст. 20 Закону та пункту 3 Порядку за №939, передбачено, що керівник підприємств, установ, організацій, що проводять діяльність, пов`язану з державною таємницею, мають бути обізнаними з вимогами чинного законодавства у сфері охорони державної таємниці, а також із станом справ у структурних підрозділах очолюваного підприємства, установи, організації та своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці. Проте ОСОБА_1 не виконав покладені на нього ст. ст. 5, 20, 37 Закону та п. п. 3, 749 Порядку за №939 обов`язки, внаслідок чого на підприємстві виникли порушення законодавства про державну таємницю, а саме:

- комісії СБ України не представлено висновок державного експерта з питань таємниць, на підставі якого встановлено ступінь секретності послуг, що надаються підприємством в рамках договору (від 23.02.2024 року за №96-24-2024 з терміном дії до 30.12.2024 року), укладеного з казенним підприємством "Укрспецзв?язок" (ст. ст. 15, 20 Закону, п. п. 6, 121, 205 Порядку за №939);

- режимне приміщення №136 (РСО) не обладнане автоматичною пожежною сигналізацією (п. 208 Порядк за №939 та п. 4.4 Державних будівельних норм України);

- відсутнє повідомлення про виконання рекомендацій експертної комісії СБ України, які були зазначені у акті спецекспертизи (акт від 06.04.2023 року за №26/1/1 3378дск, п. 759 Порядкуза №939);

- план заходів щодо забезпечення режиму секретності в умовах особливого періоду або правового режиму надзвичайного стану (за №10дск від 24.11.2024 року, що затверджений генеральним директором підприємства) не містить списку посадових осіб (склади команд), відповідальних за організацію та виконання заходів, не розроблено описи секретних документів і справ, що підлягають вивезенню до місць евакуації та здачі на архівне зберігання (п. п. 737, 740 Порядку за №939);

- порядок дій посадових осіб щодо здійснення заходів із забезпечення режиму секретності у разі виникнення загрози захоплення матеріальних носіїв секретної інформації (за №16дск від 24.11.2024 року, затверджений генеральним директором підприємства) не містить осіб, відповідальних за здійснення передбачених заходів (п. 746' Порядку за №939);

- правила пропускного режиму (за №11дск від 24.11.2024 року, що затверджені генеральним директором підприємства) розроблені не підрозділом, що охороняє підприємство (ПрАТ "ВДМ"), а начальником відділу зовнішньоекономічної діяльності підприємства (п. 98 Порядку за №939);

- в акті про придатність режимного приміщення за №136 (РСО) для проведення секретних робіт (за №08дск від 28.02.2023 року, що затверджений генеральним директором підприємства) не вказані усі технічні засоби (паперознищувальна машина "STORM 800X" зав. №TL0108IRXX013807), які розміщені у вказаному приміщенні (п. 211 Порядку за №939);

- паперознищувальна машина "STORM 800X" (зав. №TL0108IRXX013807), якою передбачено здійснення знищення МНСІ (наказ від 20.02.2024 року за №06/PCO), не відповідає встановленим законодавством вимогам, необхідним для знищення секретних документів, зокрема вказаною машиною не здійснюється перехресна різка на частинки до 2 х 15 міліметрів (п. 415 Порядку за №939);

- на підприємстві не розроблено порядок знищення матеріальних носіїв секретної інформації секретного діловодства, який виключатиме можливість ознайомлення сторонніх осіб із документами і справами, які підлягають знищенню, неповне їх знищення, яке дозволяє відновити зміст, а також випадкове знищення секретних документів, справ та інших матеріальних носіїв секретної інформації, що не відібрані для знищення (п. 415 Порядку за №939);

- відсутній поіменний список доступу в режимне приміщення за №136 (п. 98 Порядку за №939);

- не заведено картку за формою згідно з додатком 35 до Порядку за №939 (том 1 справа за №10, п. п. 361, 364 Порядку за №939);

- відсутній список осіб, яким надано доступ до тому 1 справи за №10 (п. п. 98, 362 Порядку за №939);

- засвідчувальний напис за формою згідно з додатком 55 до Порядку за №939 зроблено не на спеціально долученому аркуші до справи за №10, а на документі, підшитому до зазначеної справи (п. 363 Порядку за №939);

- в пакетно-контрольному журналі (за №01дск) відсутня відмітка про надходження секретного документа (від 05.03.2024 року за №3т), який 05.03.2024 року обліковано в журналі вхідних документів підприємства (п. 253 Порядку за №939);

- не ведуться внутрішні описи секретних документів, що перебувають у виконавця, за формою згідно з додатком 18 до Порядку за №939 (п. п. 116, 119, 216 Порядку за №939);

- відсутні титульні аркуші на справах, на яких зазначаються гриф секретності, найменування підприємства, номер (індекс) та назва справи, номер тому, дата заведення та закінчення тому справи, кількість аркушів тому справи, а також строк зберігання (п. п. 360, 364 Порядку за №939).

Вказане свідчить про те, що генеральний директор підприємства ОСОБА_1 своїми діями (бездіяльністю) не вжив визначених законодавством заходів щодо забезпечення ОДТ, що призвело до порушень вимог режиму секретності, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП ("невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці").

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, при цьому надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, адміністративне правопорушення за ст. 212-2 ч. 1 п. 6 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. А відтак, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

Так, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Відповідно до ст. 1 КУпАП України, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 212-2 ч. 1 п. 6 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушення за ст. 212-2 КУпАП - є суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про державну таємницю, а саме, у вчиненні діянь, зазначених у п. 1-9 ч. 1 цієї статті (склад - формальний). Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці) (ч. 1 цієї статті); особливий (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці, і які вже піддавалися адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення) (ч. 2 цієї статті). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Закон України «Про державну таємницю» є спеціальним законом, який регулює суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України. При цьому в зазначеному Законі у ст. 1 вказано, що державна таємниця (далі також - секретна інформація) це вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою, а охорона державної таємниці - комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.

Згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про державну таємницю», забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

Згідно ст. 20 Закону України «Про державну таємницю» - державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, мають бути обізнані з чинним законодавством про державну таємницю.

Дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, надається державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям за результатами спеціальної експертизи за умови, що вони:

- відповідно до компетенції, державних завдань, програм, замовлень, договорів (контрактів) беруть участь у діяльності, пов`язаній з державною таємницею;

- мають приміщення для проведення робіт, пов`язаних з державною таємницею, сховища для зберігання засекречених документів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, що відповідають вимогам щодо забезпечення секретності зазначених робіт, виключають можливість доступу до них сторонніх осіб, гарантують збереження носіїв секретної інформації;

- додержуються передбачених законодавством вимог режиму секретності робіт та інших заходів, пов`язаних з використанням секретної інформації, порядку допуску осіб до державної таємниці, прийому іноземних громадян, а також порядку здійснення технічного та криптографічного захисту секретної інформації;

Зі змісту ст. 21 цього Закону вбачається, що в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації.

Створення, реорганізація чи ліквідація РСО здійснюються за погодженням із Службою безпеки України. У своїй роботі РСО взаємодіють з органами Служби безпеки України. До складу режимно-секретного органу входять підрозділи режиму, секретного діловодства та інші підрозділи, що безпосередньо забезпечують охорону державної таємниці, залежно від специфіки діяльності державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації.

В державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях із значним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, вводиться посада заступника керівника з питань режиму, на якого покладаються обов`язки та права керівника РСО.

В державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях з незначним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, де штатним розписом не передбачено створення РСО, облік і зберігання секретних документів, а також заходи щодо забезпечення режиму секретності здійснюються особисто їх керівниками або спеціально призначеним наказом керівника працівником після створення необхідних умов, що забезпечують режим секретності. На них поширюються обов`язки та права працівників РСО. Призначення осіб на посади заступників керівників з питань режиму, начальників РСО та їх заступників, а також видання наказу про покладення на окремого працівника обов`язків щодо забезпечення режиму секретності здійснюється за погодженням з органами Служби безпеки України та РСО вищестоящих державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій.

При цьому основними завданнями РСО є: недопущення необгрунтованого допуску та доступу осіб до секретної інформації; своєчасне розроблення та реалізація разом з іншими структурними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій заходів, що забезпечують охорону державної таємниці; запобігання розголошенню секретної інформації, випадкам втрат матеріальних носіїв цієї інформації, заволодінню секретною інформацією іноземними державами, іноземними юридичними особами, іноземцями, особами без громадянства та громадянами України, яким не надано допуску та доступу до неї; виявлення та закриття каналів просочення секретної інформації в процесі діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації; забезпечення запровадження заходів режиму секретності під час виконання всіх видів робіт, пов`язаних з державною таємницею, та під час здійснення зовнішніх відносин; організація та ведення секретного діловодства; здійснення контролю за станом режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях та на підпорядкованих їм об`єктах.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну таємницю» - керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов`язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці. Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці.

Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Згідно ст. 39 Закону України «Про державну таємницю» - посадові особи та громадяни, винні у порушенні встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці, невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці, несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року за №939 затверджено Порядок організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях.

Так, згідно з п. 3 Порядку за №939 - забезпечення охорони державної таємниці на підприємстві, в установі, організації покладається на їх керівників. Керівник підприємства, установи, організації зобов?язаний бути обізнаним з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, із станом справ у структурних підрозділах підприємства, установи, організації, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці на підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до п. 749 Порядку за №939 - відповідно до законодавства контроль за забезпеченням охорони державної таємниці здійснюють:

1) органи СБУ на всіх підприємствах, установах, організаціях;

2) керівники підприємств, установ, організацій на підприємствах, в установах, організаціях, які вони очолюють, та підприємствах, установах, організаціях, діяльність яких координується та спрямовується або до сфери управління чи відання яких належить підприємство, установа, організація;

3) підприємства, установи, організації, що розміщують замовлення у підрядників, щодо стану охорони державної таємниці, яка передана у межах виконання замовлення іншим підприємствам, установам, організаціям, які є підрядниками;

4) підприємства, установи, організації, яким рішенням державного експерта з питань таємниць було надано право вирішувати питання про доступ підприємств,

установ, організацій до секретної інформації, на усіх підприємствах, установах, організаціях, які виконують роботи, пов?язані з державною таємницею, або зберігають матеріальні носії секретної інформації;

5) місцеві держадміністрації у межах, визначених законами, щодо підприємств, установ, організацій, розташованих на відповідних адміністративних територіях.

Контроль за станом криптографічного, технічного захисту інформації та проти, технічним розвідкам здійснюється відповідно до Закону України "Про Державну службу спеціального зв?язку та захисту інформації України.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-1 КУпАП підтверджується наступними, дослідженими судом письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення за №36 від 08.04.2024 року; витягом із акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею в малому підприємстві у формі ТОВ «СОЛЯРІС» за №26/1/1-3360дск від 04.04.2024 року; витягом із посадової інструкції (від 14.06.2022 року за №26/1-730в-ДСК) спеціаліста 2-ї категорії 1 відділу 1 управління ДОДТЛ СБ України; витягом з нормативних актів у сфері охорони державної таємниці від 08.04.2024 року; копією наказу за №16 від 01.10.2003 року, копією контракту на виконання обов`язків Генерального директора підприємства від 03.01.2023 року;копією контракту на виконання обов`язків Генерального директора підприємства від 03.01.2023 року; копією облікової картки про оформлення та надання допуску до державної таємниці; копією зобов`язання ОСОБА_1 ; копією паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 .

Таким чином судом повно, всебічно, об`єктивно й неупереджено досліджено письмові матеріали, надані уповноваженим правоохоронним органом, які зібрані й задокументовані Департаментом охорони державної таємниці та ліцензування СБ України без участі суду.

Суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6, ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд, давши належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого р. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, наслідки вчиненого та ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин вчинення правопорушення та пом`якшуючи обставини, вважаю, що адміністративним стягненням, необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобіганню вчиненню ним нових правопорушень повинна бути міра відповідальності у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 40-1, 212-2, 268, 279, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-2 ч. 1, п. 6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів.

Суддя О.П. Дьоміна