Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/653/24
Провадження № 3/376/305/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2024 р. Суддя Сквирського районного суду Київської області Батовріна І.Г., розглянувши матеріали, що надійшли з Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2024 року о 15.30 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом мопедом марки Альфа Мото н.з. НОМЕР_1 , по вул. Підгайя в с.Великополовецьке Білоцерківського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Своїми діями порушив п.2,5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, в якому зазначив, що зупинка його працівниками поліції під час керування мопедом є назаконою, безпідставною, а тому і всі наступні вимоги працівників поліції є незаконими.Також зазначив, що працівники поліції не роз`яснили йому права, невірно склали протокол про адміністративне правопорушення-не вказавши назву приладу яким проводилась відеофіксація,не зазначивши частину ст. 130 КУпАП в протоколі. Клопотання просив розглянути без його участі, провадження по справі закрити.

Суд, дослідивши матеріали справи, переглянувши відео, дійшов до наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст.245КУпАП,є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст.280КУпАП,орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог п. 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №017338 від 16.02.2024 року, в якому приведені обставини вчиненого правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; відеозаписом.

Так, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в ньому зазначена суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Зокрема у цьому протоколі вказані ознаки алкогольного сп`яніння, що були встановлені патрульним поліцейським, серед інших порушення мови та координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, що узгоджується з п. 3 розділу1Інструкції №1413/27858.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних бодікамер поліцейських.

Суд відзначає, що ці відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки згідно з приписами п.1ч.1ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплюватинаформеному одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Також додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагута швидкість реакції від проходження встановлюється ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією № 1413/27858.

Встановленим порядком визначено, що водій має на право не погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а також не погодитись з його результатами.

У такому випадку водій зобов`язаний пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я.

Отже тільки незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобівнетягне за собою адміністративну відповідальність.

Правовий аналіз ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР дає підстави стверджувати про можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, лише у тому випадку, коли така відмова висловлена цієї особою, або дії, бездіяльність особи (невиконання законних розпоряджень працівників поліції чи вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу тощо) фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду.

В обох випадках відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною, очевидною.

Заразом наведене законодавство не регламентує, що така відмова повинна бути засвідчена письмово.

Відеозаписом чітко зафіксовано керування ОСОБА_1 мопедом у визначений в протоколі день та час, його зупинка через відсутність шолому під час керування та відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, більш того ОСОБА_1 пояснив, що він напередодні 15.02.2024 вживав алкогольні напої.

З фактичних даних вказаного відеозапису випливає, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання законних розпоряджень працівників поліції щодо проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу,не здійснює вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, не надає згоди на проходження відповідного огляду в закладі охорони здоров`я.

З огляду на викладене, суд вважає, що зазначені дії ОСОБА_1 правильно були оцінені, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо заперечень ОСОБА_1 на предмет відсутності підстав для зупинки транспортного засобу, суд зауважує, що неє предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП підстава зупинки транспортного засобу, оскільки ці обставини не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Доводи щодо невідповідності дій працівників поліції вимогам діючого законодавства з приводу того, що працівники поліції не вказали причини зупинки, не зачитали права, не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним доказом та закриття провадження у справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що норми закону, наведені ОСОБА_1 в клопотанні, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, його направлення до суду тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Суд зазначає, що коли сторона посилається на порушення, допущене під час провадження у справі, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході провадження.

У цій справі судом не встановлено, порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 чи загальних засад при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення.

Судом було забезпечено право на захист особи, можливість особи бути присутнім в судовому засіданні, надати докази та пояснення з приводу обставин справи про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про його невинуватість, суд розцінює як спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

В наданому до суду клопотанні ОСОБА_1 не заперечував, що відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинення транспортного засобу або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження особи, яка приягується до адміністративної відповідальності з цього приводу, а саме те, що він не керував транспортним засобом, який перебував в нерухомому стані, є необґрунтованими.

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогамст. 251 КУпАП

Викладені обставини свідчать про доведеність «поза розумним сумнівом» наявності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин викладені обставини дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке є умисним і суспільно небезпечним, особу порушника, ступінь його провини, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкцій ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючисьст. ст.33,40-1, ст. 126, ч. 2ст.130,283,284 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 грн (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 1 (один).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605,60грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Г. Батовріна