ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/35/24 Номер провадження 33/814/539/24Головуючий у 1-й інстанції Мальцев С. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Андрейко Я.Г.,

Захисника-адвоката Сідько С.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сідько Світлани Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Котелевського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 12.01.2024 року, о 23:31 год. в смт. Котельва по вул. Спичака, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру Драгер 6810, тест №941, результат позитивний 1,44% проміле. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Сідько С.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення.

Зокрема вказує на відсутність підстав законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , які не були повідомлені водієві та не зафіксовані на відеозаписі.

Вважає неналежним доказом долучений до матеріалів справи відеозапис з бодікамери працівника поліції, який на її думку є небезперервним та розділений на декілька файлів.

Окрім того вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №654782 від 12.01.2024 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з особистими поясненнями останнього щодо вживання 3 бокалів сидру,

роздруківка з алкотестеру Драгер з результатом проходження тесту 12.01.2024 о 23:34 год. ОСОБА_1 1,44% проміле,

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з результатом якого водій був згоден,

направлення на огляд водія до медичного закладу,

записи з бодікамери працівника поліції та відеореєстратора поліцейського автомобіля.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння.

З долученого до матеріалів справи відеозапису з бодікамери працівника поліції вбачається факт спілкування поліцейських з водієм ОСОБА_1 під час якого в поліцейських виникла підозра щодо перебування останнього в стані сп`яніння.

На питання «що вживали?», ОСОБА_1 відповідає «сидр, 0,5» (23:32 год.).

В подальшому водієві було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що він погодився. Після продуття алкотестеру результат виявився позитивним 1,44% проміле, результат якого водій не заперечував (23:34 год.)

Вказані обставини стали підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що долучені до матеріалів справи докази, в своїй сукупності, доводять факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не були спростовані під час розгляду справи.

Посилання апелянта на відсутність передбачених законодавством підстав зупинки транспортного засобу апеляційний суд не бере до уваги, оскільки підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП і ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, апелянтом не надано доказів оспорювання правомірності дій працівників поліції в частині здійсненої ними зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та відповідного рішення суду в цій частині.

Доводи щодо неналежності в якості доказу долученого до матеріалів справи відеозапису, з огляду на його фрагментарність, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки останній, загальною тривалістю 1 год. 16 хв. містить весь перебіг подій, а саме від моменту зупинки працівниками поліції транспортного засобу, подальше спілкування з водієм та виявлення в нього ознак алкогольного сп`яніння, а вже потім - проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення адміністративного протоколу.

В силу технічних можливостей роботи службової відеокамери, приєднаний до справи відеозапис сформований у вигляді окремих 8 файлів по 10 хв. кожен, що, в свою чергу не нівелює останній як належний доказ.

Посилання захисника про наявність істотних порушень при проведенні працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 не знайшли свого об`єктивного підтвердження при перегляді постанови суду першої інстанції.

Доводи захисника щодо необхідності підписання долучених відеозаписів електронним цифровим підписом є помилковими, оскільки чинне законодавство не передбачає підписання відеофайлу з нагрудної камери поліцейського електронним цифровим підписом при направлені до суду на розгляд матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд також звертає увагу, що сам водій як під час спілкування з працівниками поліції, так і в особистих поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення не заперечував факт вживання алкогольних напоїв перед керуванням автомобілем та не оспорював факт керування ним транспортним засобом.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Сідько Світлани Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Котелевського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна