Справа № 346/1852/24
Провадження № 3/346/1391/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду П`ятковський В.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, гр. України,

- за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2024 року на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, про те, що він "28.03.2024 близько 23.00 в м. Коломия, вул. Стефаника гр. ОСОБА_1 не виконував неодноразове законне розпорядження поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про припинення правопорушення, шарпав працівників поліції, поводив себе зухвало та нахабно, чим вчинив злісну непокору поліцейському під час виконання службових завдань".

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчинених адміністративних правопорушеннях не визнав. Вказав, що дійсно того дня у вечірній час рухався з роботи додому і перебував в м. Коломия, по вул. Стефаника, де невідомі йому особи спровокували конфлікт та викликали працівників поліції. Зазначає, що працівники поліції не розібравшись у ситуації, не опитавши очевидців про дійсні обставини події, не відібравши пояснення від нього та його товариша, який був поряд з ним, одразу повезли у поліцію. При цьому поліцейські перевищили свої повноваження та спричинили йому тілесні ушкодження з приводу чого він звертався 29 березня 2024 року до лікарів.

Проаналізувавши письмові матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 185 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд. вважаю, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами.

Так із складеного 28 березня 2024 року поліцейським СРПП Коломийського РВП капралом поліції Федівим В.С. протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що Ясінський 28.03 2024 близько 23.08. в м. Коломия, вул. Стефаника не виконував неодноразове законне розпорядження поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про припинення правопорушення, шарпав працівників поліції, поводив себе зухвало та нахабно, чим вчинив злісну непокору поліцейському під час виконання службових завдань".

В якості доказів вчинення вказаного првопорушення поліцейським до матеріалів справи долучено рапорт поліцейського Федіва про обставини вчинення адміністративного правопорушення, який за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій і не може вважатися належним та допустимим доказом винуватості правопорушника, протокол АП318 № 0120069 про адміністративене затримання та Результат аналізу № 33 від 29.03.2024 згідно якого ОСОБА_4 відмовився від медичного освідчення на предмет алкогольного сп"яніння у приймальному відділенні Коломийської ЦРЛ.

Таким чином жодного належного та допустимого доказу, вчинення ОСОБА_4 конкретного адміністративного правопорушення, яке припиняли поліцейські перед тим, як він вчинив їм злісну непокору суду не подано, доказів цього не зібрано.

Виходячи з положень ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року та «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, є неприпустимим, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошено, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Враховуючи вище викладені обставини, суд приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а відтак і відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення за даною статею.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наведеного та керуючись ст.cт. 221, 247 ч.1 п.1, 266, 284, 294 КпАП України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КпАП України, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд на протязі десяти днів, з дня винесення постанови.

Суддя: П`ятковський В. І.