ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 689/1881/24

Провадження № 33/4820/647/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Жураківського В.А., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Теліцина А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника Теліцина А.М., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 вересня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , в дохід держави 605,60 грн. судового збору.

За постановою суду ОСОБА_1 15 серпня 2024 року о 13 годині 20 хвилин в с. Кадиївка, по вулиці Польовій, 8, керував автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Крім цього, ОСОБА_1 15 серпня 2024 року о 13 годині 20 хвилин в с. Кадиївка, по вулиці Польовій, 8, керував автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем MERSEDES-BENZ SPRINTER р.н. НОМЕР_2 , який був припаркований. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.9. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Теліцин А.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Переконує, що зазначені у протоколі ознаки алкогольного сп`яніння не підтверджені доказами, навпаки, з відеозапису не вбачається жодних ознак сп`яніння, хода ОСОБА_1 є чіткою та стійкою. Переконує, що ОСОБА_1 неодноразово вказував поліцейським, що спиртних напоїв він не вживав, оскільки є діабетиком. Звертає увагу, що працівники поліції не здійснювали зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Відеозапис події є неповним, зокрема, не зафіксовано факт оформлення протоколу у присутності ОСОБА_1 , а запис у протоколі де він відмовився від підпису нічим не підтверджено. Уважає, що протокол містить дописи після його складання, так як відрізняється від копії, цього ж протоколу. Зазначає, що ОСОБА_1 не було роз`яснено право на можливість проходження ним огляду в медичному закладі, а одразу констатовано про факт складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Звертає увагу, що ОСОБА_1 неодноразово виявляв бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарні, що підтверджується відеозаписом з місця події. Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія до медичного закладу на предмет алкогольного сп`яніння, що підтверджує факт не роз`яснення працівниками поліції права пройти ОСОБА_1 огляд в закладі охорони здоров`я. Вважає, що поліцейськими не були дотримані вимоги ст. 266 КУпАП, а тому такий огляд є недійсним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Теліцина А.М., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки захисник Теліцин А.М. не оспорює доведеність вини ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, відтак апеляційний суд не переглядає постанову місцевого суду в цій частині.

Щодо визнання судом ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції, пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанцій вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що 15 серпня 2024 року, в обідній час, він поїхав в с. Кадиївка Ярмолинецького району до птахофабрики. Фабрика була зачинена, він хотів припаркувати свій автомобіль і, здаючи назад, зіткнувся з автомобілем Мерседес. Після цього потерпілий викликав працівників поліції. Після приїзду працівників поліції на місце ДТП, він представився, пред`явив посвідчення водія через застосунок «Дія» та попросив правоохоронців показати йому газоаналізатор «Драгер». Оскільки зазначений пристрій був брудним, він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та погодився пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Вказує, що алкогольні напої того дня не вживав і в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Однак, працівники поліції відмовили йому у проходженні огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Після цього йому стало погано, тому була викликана швидка медична допомога. В нього був підвищений тиск. Ствердив, що поліція погано зачитували його права та відмовили у залученні захисника. Зазначив, що він вживав препарат від астми «Турбухалер», корвалол та корвалмент. У зв`язку із зазначеним, специфічний запах з порожнини рота міг бути викликаний саме вживанням медикаментів. Крім цього, він погано спав вночі. Щодо тверджень про нестійку ходу, то зазначив, що за віком та станом здоров`я, погано пересувається. Він звертався до працівників поліції, щоб останні не порушували процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім цього, він вимагав доставити до медичного закладу та хотів здати аналіз крові. Поліцейські забрали в нього ключі від автомобіля. Зазначив, що після цього другий раз приїхала швидка медична допомога і його госпіталізували. Стверджує, що від огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся та вимагав завезти його до медичного закладу. Також пояснив, що поліція періодично вимикали свої бодікамери.

Однак, такі показання ОСОБА_1 спросовуються дослідженими місцевим та апеляційним судом доказами.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 254242 від 15.08.2024 року, 15 серпня 2024 року о 13 годині 20 хвилин в с. Кадиївка, по вулиці Польовій, 8, ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

З даних акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.08.2024 слідує, що відповідний огляд та затримання автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN д.н.з. НОМЕР_1 здійснено у зв`язку з керуванням водієм означеного транспортного засобу у нетверезому стані.

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 15 серпня 2024 року приблизно о 13 годині він на автомобілі Мерседес Бенц стояв поблизу птахофабрики в с. Кадиївка. Перебуваючи в автомобілі, він відчув удар в задню частину свого транспортного засобу іншим автомобілем. Коли вийшов з автомобіля, то водій автомобіля Фольксваген почав відразу ображати його нецензурними словами. Після цього ОСОБА_1 намагався покинути місце зіткнення, але сторонні громадяни перегородили йому дорогу. Від ОСОБА_1 було чути запах алкоголю, також останній порвав йому футболку. Після цього він викликав працівників поліції та повідомив про ДТП страхову компанію. Згодом, в селищі Ярмолинці, він зустрівся на ринку із ОСОБА_1 і останній вибачився перед ним. Просив призначити стягнення ОСОБА_1 на розсуд суду.

У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З цих відеозаписів переглянутих судом першої та апеляційної інстанцій вбачається, що о 13 год. 42 хв. на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовляється та повідомляє, що такий огляд буде проходити в закладі охорони здоров`я. В свою чергу, працівник поліції неодноразово пропонує ОСОБА_1 проїхати до медичної установи та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 , неодноразово, вказує, що буде проходити такий огляд, проте, вказівку поліцейських сісти в автомобіль і проїхати до медичного закладу не виконує, що ними було розцінено, як відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Твердження апелянта про неповноту наданого відеозапису відхиляються, оскільки він є безперервним у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5 ПДР України та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Окрім того, у відповідності до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Разом з тим, ні діючим законодавством, ні вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку до матеріалів адміністративного провадження приєднані відеозаписи, які стосуються безпосередньо вчинення подій, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Із відеозапису нагрудної камери поліцейського, також, вбачається, що ОСОБА_1 поліцейським було роз`яснено право проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, і роз`яснено наслідки такого проходженнч або відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.

Посилання апеляційної скарги на те, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, так як вказані обставини спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та встановленими обставинами ДТП, при яких ОСОБА_1 , керуючи належним йому транспортним засобом VOLKSWAGEN TIGUAN д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем MERSEDES-BENZ SPRINTER р.н. НОМЕР_2 , який був припаркований.

Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки таке направлення видається, якщо особа погоджується проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі однак, у даному випадку, від такого огляду ОСОБА_1 відмовився. Крім того, відсутність направлення не впливає на висновки суду про доведеність його вини у вчиненні цього правопорушення.

Посилання захисника на те, що протокол складений стосовно ОСОБА_1 містить дописи, вже після його складання, є надуманими, з огляду на те, що копія протоколу не чіткою для читання.

Аргументи захисника на те, що не зафіксовано факт оформлення оспорюваного протоколу про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 , а відмова, останнього, від підпису нічим не підтверджена не беруться до уваги, оскільки відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України № 1395 07.11.2015р., у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис.

Що стосується мотивів сторони захисту з приводу відсутності на відеозображенні у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння апеляційний суд вважає неспроможними, так як на наявність у ОСОБА_1 запаху алкоголю з ротової порожнини, окрім працівника поліції, в судовому засіданні, вказав і потерпілий ОСОБА_2 , інший учасник ДТП за участі ОСОБА_1 .

Долучені захисником до матеріалів справи в суді першої інстанції свідоцтво про хворобу ОСОБА_1 № 601 за 2002 рік, епікриз № 19330 про перебування на стаціонарному лікуванні з 12.10.2009 по 22.10.2009, та виписка з епікризу за 2017 свідчать про наявність, у вказані періоди часу, у ОСОБА_1 загальних захворювань та не впливають на кваліфікацію його діянь за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У матеріалах справи відсутні, апелянтом, під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів, на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Всі інші доводи, наведені захисником ОСОБА_3 в апеляційній скарзі та у судовому засіданні апеляційної інстанції, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 вересня 2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Теліцина А.М. без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша