Справа № 509/6878/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Євгеній Миколайович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 (далі КУпАП)

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 579768 від 07.11.2024 року гр. ОСОБА_1 07.11.2024 року о 17:45 год в Одеській області, Одеському районі, с.Лиманка, вул Перлинна, буд 1, керуючи автомобілем Nissan Juke д.н.з. НОМЕР_1 на нерегульованому перехресті доріг нерівнозначних змінюючих напрямок руху, повертаючи ліворуч з головної дороги на другорядну не врахувала дорожньої обстановки, не впевнилася в безпечності маневру та допустила наїзд на автомобіль Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 , що зупинився пропускаючи транспортні засоби, що рухаються по головній дорозі, чим порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

В судове засідання особа яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явилася, повідомлена про час, дату та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Неявка особи не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оцінивши надані сторонами провадження докази, в їх сукупності, приходить до висновку про таке.

Так, відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.05.2020 у справі №490/10025/17.

Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху України, порушення якого ставиться у вину ОСОБА_1 , перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Небезпека для руху може бути створена як правомірними, так і неправомірними діями інших водіїв, але за переконанням суду в розумінні ПДР, якщо один учасник дорожнього руху порушує правила, інший учасник зобов`язаний виконати вимоги ПДР України, зокрема, в даному конкретному випадку п. 10.1 ПДР.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що ОСОБА_1 змінювала напрямок руху та повертала ліворуч з головної дороги на другорядну, в свою чергу водій ОСОБА_2 , перед початком повороту ліворуч з другорядної дороги на головну повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та надати перевагу в русі транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі та по другорядній справа від нього, в даному випадку автомобілю під керуванням ОСОБА_1 . Однак, згідно письмових пояснень учасників ДТП та схеми місця ДТП від 07.11.2024 року водій автомобіля Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 здійснив зупинку безпосередньо на перехресті нерівнозначних доріг, створивши при цьому перешкоду водію ОСОБА_1 для здійснення маневру повороту ліворуч з головної дороги на другорядну.

Таким чином, за результатами судового розгляду справи відносно ОСОБА_1 судом встановлені обставини, які беззаперечно вказують на необґрунтованість висновку поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, що наслідком ДТП стали саме протиправні дії вказаної особи та відповідно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується наданими учасником судового провадження письмовими поясненнями та сукупності інших досліджених судом доказів.

З письмових пояснень гр. ОСОБА_1 слідує, що коли вона рухалася по головній дорозі та виконувала поворот ліворуч, пропустила зустрічний транспорт та пішоходів на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг та повертала на другорядну дорогу. В результаті повороту на зустрічній смузі руху з`явився автомобіль Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 , який дуже виїхав з другорядної на головну частину дороги, що і призвело до зіткнення, внаслідок якого її авто було завдано механічні пошкодження.

З письмових пояснень водія Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 гр. ОСОБА_2 слідує, що він виїхавши з території будинку (с.Лиманка, вул Перлинна, 1) через шлагбаум, пропускаючи машини ввімкнув лівий поворот та зупинився на перехресті пропускаючи авто з права від нього. Пропустивши один автомобіль, наступний автомобіль різко повернув в його сторону та здійснив зіткнення з передньою частиною його авто. При ДТП він стояв не рухаючись, чекав свого проїзду, зіткнення здійснило авто Nissan Juke д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого його авто отримало механічні пошкодження.

Оцінюючи письмові пояснення гр. ОСОБА_1 на предмет їх правдивості та відповідності обставинам справи, з урахуванням сукупності інших досліджених судом доказів, зокрема пояснень іншого учасника пригоди, схеми ДТП, суд вважає, що водій автомобіля Nissan Juke д.н.з. НОМЕР_1 , рухалась з дотриманням Правил дорожнього руху України, а фактичні дії водія ОСОБА_2 , який зупинився вже безпосередньо на перехресті нерівнозначних доріг, мали відповідати положенням п.10.1, ПДР України, але фактичні його дії, не відповідали цим вимогам ПДР та знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

При цьому, суд враховує те, що відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі.

Судом встановлено, що рухаючись на автомобілі ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. 1.4 ПДР України мала право розраховувати на те, що інші учасники, виконують ці Правила, у тому числі й другий учасник ДТП ОСОБА_2 , який в свою чергу, як було встановлено судом, за умови дотримання правил дорожнього руху та виконанням приписів ПДР України щодо дій водія транспортного засобу при початку руху та зміною напрямку руху не переконався в безпечності свого маневру, щоб не створювати небезпеки для інших учасників дорожнього руху, яким став транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Отже, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , судом встановлено, що будь-яких доказів, які б спростовували доводи останньої відносно того, що вона не порушувала Правил дорожнього руху, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд констатує, за встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували причинний зв`язок між діями ОСОБА_1 та наслідками ДТП.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд також виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керувала автомобілем з порушенням Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а її винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст.124 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Є. М. Панасенко