Справа № 711/4386/24
Номер провадження 3/711/1517/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Олійник В.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції м.Черкаси (протоколи серії ААД № 703742 та ААД № 703741) про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором ТОВ «АГРОТЕХНОХОЛДИНГ», РНОКПП в матеріалах справи відсутній, до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

та

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 703742 28.05.2024 о 17.35 год. в м.Черкаси, вул. Гагаріна, буд. 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo p/рaz д.н.з. НОМЕР_1 та не був уважним, не контролював дорожню обстановку та при початку руху не впевнився в безпечності свого маневру, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Opel Corsa д.н.з. НОМЕР_2 , в наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 703741 28.05.2024 о 17.35 год. в м.Черкаси, вул. Гагаріна, буд. 1, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Opel Corsa д.н.з. НОМЕР_2 та не був уважним, не контролював дорожню обстановку та при перестроюванні не дав перевагу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроюватись, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Volvo p/рaz д.н.з. НОМЕР_1 . В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Представник особи стосовно якої складено протокол про адміністративне праворушення ОСОБА_1 адвокат Демиденко М.В. зазначила, що її довіритель ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. Так ОСОБА_1 , рухаючись на своєму транспортному засобі, в правій смузі руху, відчув удар іншим транспортним засобом в праву сторону свого автомобіля. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , в своєму протоколі зазначив, що він не згідний з даним протоколом і інкримінованим йому правопорушенням, тобто висловив свою позицію. Натомість на іншого учасника ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до п.10.3 ПДР України, згідно якого за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, тобто ОСОБА_2 , повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч. Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 рухався в своїй полосі руху та не здійснював жодної зміни напрямку руху. Дана картина зафіксована на схемі ДТП, яка міститься в матеріалах, на якій чітко видно, що автомобіль Volvo під № 2 стоїть прямолінійно своїй смузі руху, натомість автомобіль Opel Corsa - № 1 змінював напрямок руху, тобто відповідно до пункту правил ПДР 10.3 водій ОСОБА_3 повинен був надати перевагу в русі автомобілю Volvo, для безпечного перестроювання та уникнення зіткнення транспортних засобів. З огляду на викладене, вважає, що в причинно наслідковому зв`язку з ДТП, яка відбулася є дії водія ОСОБА_2 , тому просить суд визнати останнього винним в ДТП, що відбулося. Провадження стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник особи стосовно якої складено протокол про адміністративне праворушення ОСОБА_2 адвокат Чернявський А.Л. надав пояснення, що вданому випадку два протоколи, які складені стосовно учасників ДТП взаємо виключають вину один одного, оскільки ОСОБА_4 інкримінується порушення ПДР України, а саме п.10.1, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, водночас ОСОБА_2 обвинувачується в порушенні п.10.3 ПДР України, згідно якого у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. При вирішенні справи просив суд врахувати ту обставину, що на місці ДТП, тимчасово був розташований ТЦК та його довіритель ОСОБА_2 зупинився саме на вимогу інспектора поліції. Поруч вже стояв автомобіль Volvo під керуванням ОСОБА_1 . В цей час інспектор жінка надає вказівку ОСОБА_3 поїхати праворуч. Він дивиться в дзеркало, бачить, що стоїть автомобіль Volvo, він рушає вправо і в цей же момент починає рухатися автомобіль Volvo. Зазначене учасниками ДТП було пояснено інспектору, що вони виконували вказівку поліцейського. Натомість іспектор ОСОБА_5 , ознайомився з відеозаписом на камерах спостереження ресторану Фабрика, про що він повідомив і ОСОБА_6 і Струкову, що зафіксовано на бодікамери і сказав, що є відеозапис, який буде долучено до матеріалів справи, на якому видно момент ДТП. Проте в подальшому відеозапис до матеріалів справи не було долучено, натомість складено два протоколи. Вважає, що два протоколи суперечать один одному, оскільки: якщо автомобіль Volvo стояв на посту і виконував вказівки ТЦК та поліції і на виконання працівника поліції Міхно починає рух, то до нього правила перешкоди справа не застосовується, тому що відповідно до п.10.3 ПДР України - водій повинен надати перевагу транспортним засобам, які рухаються. Дати дорогу транспортним засобам, які стоять - цей припис не містить. В той же час, на Струкова поширюється дія п.10.1 ПДР України - перед початком руху пропустити тих хто рухається. В своїх поясненнях, які надав Міхно, останній вказав, що він зупинився, подивився, що автомобіль Volvo стоїть та поїхав. Пояснення, які надав Струков - зупинився, пройшов перевірку, поїхав. З викладеного слідує, що для встановлення винного в ДТП, ключовим моментом є початок руху. Хто почав рухатися першим, той винен. Вважає, що відеозапис моменту ДТП, на який вказував інспектор, не долучено до матеріалів свідомо, оскільки ДТП сталося з вини інспекторів. На підставі викладеного, вважає, що з наявних матеріалів справи, встановити винного неможливо. На його думку, неможна визнавати винним ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_8 .

За клопотанням представника особи стосовно якої складено протокол про адміністративне праворушення ОСОБА_2 адвоката Чернявського А.Л., в судове засідання було викликано працівника поліції, яким складено протоколи про адміністративні правопорушення, проте останній за викликом суду не з`явився, причини неявки суд не повідомив. З огляду на викладене суд не знаходить явку останнього обов`язковою, оскільки на думку суду, працівник поліції в процесуальних документа, а саме в протоколі та документах долучених до них відобразив фактичні обставини події, які ним встановлені під час ДТП, тому він не є свідком, пояснення якого мають братися судом до уваги.

Заслухавши пояснення представників учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатів Демиденко М.В. та Чернявського А.Л., дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного:

Відповідно до ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до вимог п.1.4 ПДР України - кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ПДР України.

Відповідно до п.2.3.б ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п.10.3 ПДР України - у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Відповідно до ПДР України дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (куди входить наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен враховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом. Тобто, водій повинен заздалегідь прогнозувати поведінку інших учасників дорожнього руху, а також повинен своєчасно встигати реагувати на зміну ситуації, що склалася, в процесі керування транспортними засобами, чого не здійснили водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в той момент руху.

Викладені обставини повністю підтверджуються письмовими поясненнями учасників ДТП, схемою ДТП, характером пошкоджень.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені під час судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що саме не дотримання водіями ОСОБА_1 п.2.3.б, 10.1 ПДР України та водієм ОСОБА_2 п.2.3б, 10.3 ПДР України і призвело до пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обставин не вбачається.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушників, ступеня їх вини та майнового стану, вважаю за необхідне накласти на них адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого ст.124 КУпАП, так як застосування до них цього стягнення буде достатнім для їх виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як ними самими, так і іншими особами.

На підставі ст.40-1 КУпАП на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.124, 247, ст.256 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 «Про Правила дорожнього руху»,

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 605,60 грн.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 605,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення

Суддя: В. М. Олійник