Провадження № 3/643/3732/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Опис обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 259927 від 17.10.2024, ОСОБА_1 11.10.2024 о 22-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , в ході якої вдарив останню долонею по обличчю, чим завдав фізичного болю, що могло завдати шкоду фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив фізичне домашнє насильство.

Кваліфікація згідно протоколу про адміністративне правопорушення

Вказані дії кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Позиція учасників справи

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував факт вчинення ним домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_2 . Показав, що потерпіла зловживає алкогольними напоями та влаштувала з ним конфлікт через перебування у них в гостях дівчини ОСОБА_1 . При цьому потерпіла ображала дівчину ОСОБА_1 , намагалась проникнути в кімнату, де перебувала дівчина. Через вказані дії потерпілої ОСОБА_1 викликав поліцію. ОСОБА_1 не спричиняв потерпілій будь-яких ударів. Дівчина під час конфлікту перебувала в кімнаті, у зв`язку з чим не бачила обставини конфлікту між ОСОБА_1 та потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_2 у судові засідання, призначені на 11.11.2024, 03.12.2024, не з`явилась, викликалась до суду належним чином шляхом направлення судових повісток та смс-повідомлень про виклик до суду.

Судові повістки направлялись на адресу місця проживання ОСОБА_2 , зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення та її письмових поясненнях, і повернулись неврученими адресату.

З метою належного виклику до суду потерпілої, їй також направлялись смс-повідомлення про виклик до суду на номер мобільного телефону, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення. Смс-повідомлення завчасно отримані адресатом.

Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення потерпілої про дату і місце розгляду справи та реалізації її права приймати участь у розгляді справи в суді.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було достовірно відомо про складення відносно ОСОБА_1 матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності та його розгляд в Московському районному суді м. Харкова.

Незважаючи на зазначене, потерпіла станом розгляду справи не цікавилась, до суду не з`явилась, при цьому має місце повторна неявка потерпілої в судове засідання.

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності потерпілої ОСОБА_2 .

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Частиною першою ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У відповідності до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах доказування фактичних обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення пред`явлено обвинувачення (у автономному значенні цього терміну, оскільки ЄСПЛ неодноразово вказував на кримінально-правовий характер адміністративних правопорушень) у вчиненні домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Протокол про адміністративне правопорушення складений 17.10.2024, тобто через 6 днів після конфлікту між ОСОБА_1 та потерпілою. Ураховуючи наведене, а також оцінюючи інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що працівники поліції не були очевидцями конфлікту між вказаними особами.

За таких обставин у суду відсутні підстави вважати протокол про адміністративне правопорушення достатнім доказом, який підтверджує факт вчинення правопорушення.

У письмових поясненнях, які ОСОБА_1 надавав працівникам поліції, ОСОБА_1 не визнавав факт вчинення домашнього насильства та зазначив, що потерпіла стала лаятись на нього нецензурною лайкою, почала на нього кидатись та намагалась вдарити, після чого він викликав поліцію.

Таким чином, показання ОСОБА_1 щодо обставин конфлікту між ним та потерпілою є стабільними і послідовними.

Оцінюючи заяву та письмові пояснення потерпілої, згідно з якими ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство, суд керується таким.

Зазначені документи фактично є єдиними доказами на підтвердження обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. Сам протокол, як вбачається, складений зі слів потерпілої, тобто відображає її правову позицію по справі.

Таким чином, ключовим для вирішення даної справи є питання відносно того, чиїм поясненням - ОСОБА_1 або потерпілої, необхідно надати перевагу.

ОСОБА_1 був присутнім та надавав пояснення в судовому засіданні 11.11.2024. Ураховуючи його пояснення, суд вирішив відкласти розгляд справи на 03.12.2024 з метою повторного виклику потерпілої в судове засідання та забезпечення їй можливості надати пояснення суду з приводу обставин конфлікту.

В судове засіданні 03.12.2024 з`явився ОСОБА_1 . Потерпіла в судове засідання повторно не з`явилась.

Таким чином, потерпіла не виявила процесуальної заінтересованості у розгляді даної справи та не скористалась можливістю з`явитись до суду та обстоювати свою правову позицію по справі.

Ураховуючи наведене та принцип безпосереднього дослідження доказів судом, суд надає перевагу показанням ОСОБА_1 , які суд сприймав особисто в судовому засіданні, а не даним протоколу про адміністративне правопорушення, заяви та письмових пояснень потерпілої. При цьому суд ураховує, що працівники поліції не були безпосередніми очевидцями подій, з приводу яких складений протокол про адміністративне правопорушення, заява та письмові пояснення, а обізнані з вказаними подіями виключно зі слів учасників конфлікту.

Оскільки показання потерпілої щодо вчинення відносно неї домашнього насильства спростовуються стабільними та послідовними показаннями ОСОБА_1 , а інших доказів винуватості ОСОБА_1 суду не надано, суд позбавлений можливості дійти висновку, що вина ОСОБА_1 доведена поза розумним сумнівом.

Виниклі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності події та складу адміністративного правопорушення в його діях.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов