П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Логойда І.В., за участі представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., особи, що притягається до відповідальності за порушення митних правил, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до відповідальності за порушення митних правил громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце роботи - ПП " ОСОБА_2 ", водій вантажівки, місце проживання: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 27.07.2021 року, виданий органом - 2101, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , за ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов протокол про порушення митних правил №0152/30500/24 від 13.03.2024, згідно з яким 12.03.2024 року о 18 год. 40 хв. в зону митного контролю на ділянку "В`їзд в Україну" митного поста «Дякове» Закарпатської митниці прибув вантажний сідловий тягач марки «Volvo», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_3 з напівпричепом марки «Schmitz», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_4 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який слідував з Італії до України у службових справах та переміщував вантаж "Овочі їстівні: салат мікс" у кількості 5280,00 кг. До митного контролю гр. України ОСОБА_1 було подано закордонний паспорт НОМЕР_1 від 27.07.2021 року, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та документи на переміщуваний вантаж Овочі їстівні: Салат мікс у кількості 5280,00 кг, CMR б/н, рахунок - фактура №244/А від 05.03.2024. Гр. України ОСОБА_1 було запропоновано заповнити письмово митну декларацію, в якій він не зазначив товари, які перевозив в інструментальному ящику (правому палетнику) напівпричепа, та які не були вказані у товаро-супровідних документах, поданих до митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Під час проведення митного огляду транспортного засобу, вантажу та речей водія було виявлено, без ознак приховування, незаявлений за встановленою формою товар, а саме: квасоля, торгової марки «CALLERIS FAGIOLI BORLOTTI» у кількості 160 упаковок по 5 кг кожна. Виявлений товар переміщувався через митний кордон України гр. ОСОБА_1 та знаходився у правому інструментальному ящику (палетнику) напівпричепа марки «Schmitz», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_5 . Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався та став можливим після відкриття дверей даного ящика. У наданому поясненні гр. ОСОБА_1 вказав, що виявлений товар належить особисто йому, придбав його в Італії для особистих потреб за ціною 9 євро за одну упаковку 5 кг.

У відповідності до ч.1 ст. 378 МК України пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1 - 24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється. Згідно ч. 2 п.3 цієї статті обмеження не поширюється на харчові продукти для власного споживання на суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро, що ввозяться в порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 Постанови Кабміну України від 21 травня 2012 р. N 434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання» громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, в таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу. Згідно п. 2 Постанови під час ввезення громадянами на митну територію України зазначених харчових продуктів здійснюється їх декларування (шляхом вчинення дій, усно або письмово за бажанням власника таких продуктів або на вимогу посадової особи митниці). Вартість подібного товару, згідно мережі інтернет сайту «www.shop.mcateringprofessionalstore.com», становить 18,00 євро за 1 упаковку 5 кг, що станом на 12.03.2024 року згідно офіційного курсу НБУ (1 євро = 41,9559 грн.) становить 755,21 грн.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 шляхом вчинення дій не задекларував товари, які підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України та в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 3 статті 471 Митного кодексу України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні визнав порушення, не заперечив проти накладення штрафу, надав пенсійне посвідчення, інвалідність 3 групи, повідомив, що раніше не притягався до відповідальності, просив не конфісковувати товар, зважаючи на санкцію статті, вважає тяке стягнення надмірним.

Представник Закарпатської митниці Держмитслужби в судовому засіданні підтримав протокол про порушення митних правил, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 471 МК України.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби, особу, що притягається до відповідальності, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, єдиною підставою адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, як в нормативному так і у фактичному аспекті. Адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або з необережності) дія або бездіяльність, що посягає на державний чи громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачена адміністративна відповідальність. Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно вимог ст.71 МК України встановлено, що поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених МК України.

Нормами ст.318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 378 МК України пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1 - 24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється. Обмеження, встановлене частиною першою цієї статті, не поширюється, зокрема, на: 3) харчові продукти для власного споживання на суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро, що ввозяться в порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами постанови КМУ від 21.05.2012 №434 "Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання" установлено, що: 1) громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, в таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу; без упаковки - у кількості, що не перевищує 2 кілограмів кожного найменування на одну особу; без упаковки - неподільного продукту, готового до безпосереднього вживання, у кількості не більше ніж по одному найменуванню на одну особу; 2) під час ввезення громадянами на митну територію України зазначених харчових продуктів здійснюється їх декларування (шляхом вчинення дій, усно або письмово за бажанням власника таких продуктів або на вимогу посадової особи митниці).

У відповідності до вимог ч. 1 статті 374 Митного кодексу України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Згідно ч.2 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої ПКМУ від 21.05.2012 №451 - митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється виключно митними органами відповідно до законодавства, вибірково, у формах та обсязі, що визначені на підставі результатів системи управління ризиками.

Частиною 3 ст. 471 МК передбачено адміністративну відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами. Санкцією ч. 3 ст. 471 МК України передбачено накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Згідно з ч. 1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, що підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0152/30500/24 від 13.03.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.03.2024, у яких вказав про незазначення товарів в інструментального ящику напівпричепа, такі належать йому особисто, копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 , контрольного талону, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, фотозображеннями, актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, митною декларацією від 12.03.2024, доповідною запискою працівника митниці ОСОБА_4 від 13.03.2024 та іншими доказами у їх сукупності.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, наявність інвалідності 3 групи, вперше притягнення до відповідальності, та ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст.23, 33 КУпАП, суд вважає, що на громадянина України ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 471 МК України, яка є безальтернативною, у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації товарів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як випливає зі змісту положень ст. 1 Першого протоколу, вони містять три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; третє визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила.

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний інтерес»; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

При цьому Суд констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу» дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п. п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п. п. 31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

З огляду на викладене, втручання в право на мирне володіння своїм майном (вилучений товар, вартістю 121081,60 грн.) не відповідатиме принципу правомірності, суспільного інтересу, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи в тому числі і те, що штраф за санкцією даної статті становить 5100 грн., а у разі конфіскації вилученого товару, вартість такого становитиме 121081,60 грн., що не є пропорційним. Вилучений товар слід повернути власнику.

У відповідності до п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з громадянина України ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 471, 527-529 МК України, ст.ст. 287-290 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в порушенні митних правил за ч. 3 ст.471 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Квасолю, торгової марки «CALLERIS FAGIOLI BORLOTTI» у кількості 160 упаковок по 5 кг кожна, вартістю 121081,60 грн., повернути власнику або його уповноваженому представнику.

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце роботи - ПП " ОСОБА_2 ", водій вантажівки, місце проживання: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 27.07.2021 року, виданий органом - 2101, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , на користь держави 605,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда