Справа № 354/1771/23
Провадження № 3/354/117/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м.Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції №1 (м.Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків Суду не надано,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

До Яремчанського міського суду Івано-Франківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №588467 від 19.11.2023 року, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №588467 від 19.11.2023 року, 19.11.2023 приблизно о 14 год 25 хв у селі Ворохта, вул. Говерлянська, 25, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, водій ОСОБА_1 керував VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. НОМЕР_1 , та після вчинення ним ДТП вживав алкоголь до виклику працівників поліції. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу DRAGER, який показав позитивний результат 1.78% проміле. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.10 є ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час судового засідання згідно вимог закону, в тому числі розміщенням судової повістки на сайті судової влади України, не з`явився. На час розгляду справи причини неявки суду не повідомив, своїм правом на подачу суду письмових пояснень, заперечень не скористався. Крім того, дата судового засідання відображалась на веб-сайті Яремчанського міського суду Івано-Франківської області у рубриці: «Список справ, призначених до розгляду».

За таких обставин, у зв`язку із відсутністю підтверджуючих доказів про поважність неявки до суду, а також зважаючи на обмеженість строків розгляду справ про адміністративні правопорушення та враховуючи положення статті 268 КУпАП, які не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 на основі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши їх у своїй сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до положень статті 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю) тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч.1 ст.68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, є вживання алкоголю особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю.

Особі, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 працівниками поліції ставляться у вину порушення п.2.10 «є» Правил дорожнього руху, яким передбачено заборону водієві, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, до проведення медичного огляду вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Отже, обов`язковими умовами притягнення особи до адмінвідповідальності за частиною четвертою статті 130 КУпАП є причетність до дорожньо-транспортної пригоди та вживання алкоголю після ДТП, але до проходження медичного огляду.

За змістом вказаної норми до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння було проведено у встановленому чинним законодавством порядку.

Такий порядок визначений статтею 266 КУпАП та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, передбачено, що медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Разом з тим, з переглянутого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 пропонували працівники поліції пройти медичний огляд, що були підстави проходити останньому медичний огляд, а відтак і не доведено, що до медичного огляду, ОСОБА_1 вживав алкоголь, бо медичний огляд відносно останнього не проводився.

Натомість, працівниками поліції самостійно було проведено огляд на стан вживання алкоголю ОСОБА_1 на місці без направлення останнього на медичний огляд, незважаючи на те, що частина четверта статті 130 КУпАП вимагає проходження такого огляду водіями, причетними до ДТП у медичному закладі.

У той же час, як вбачається з матеріалів справи, роздуківка з алкотестера "Драгер", долучена до справи, поганої якості, на ній не видно інформації, яка підлягає доказуванню у цій справі, а саме, прізвища, ім`я та по батькові особи, яка проходила огляд та уповноваженої особи, яка проводила такий огляд. Всі дані у квитанції приладу Драгера, яка міститься у матеріалах справи, написані від руки. Копії належним чином завіреної квитанції з чіткою якістю до матеріалів справи не долучено. Відтак, з огляду на зазначені невідповідності, Суд приходить до висновку, що роздуківка з алкотестера "Драгер", яка наявна у матеріалах справи, як доказ по справі, є сумнівним.

Враховуючи зазначене, Суд вважає роздуківку з алкотестера "Драгер" недопустимим доказом, оскільки остання містить дописи ручкою, на даний час неможливо встановити її зміст та достовірність.

Крім того, відповідно до Інструкції із застосуванняя органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року за №1026 під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Розділу VII вказаної Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються:

1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу;

2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб;

3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису;

4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції;

5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Однак, долучений до матеріалів справи відеозапис події не фіксує події спочатку, що також суперечить положенням Інструкції.

Відтак, з огляду на все зазначене, докази, наявні у матеріалах справи свідчать про недотримання вимог законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Згідно з частиною другою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

У рішеннях у справах «Балицький проти Укр аїни», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, які не були б отримані, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Таким чином, керуючись принципом презумпції невинуватості, Суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі, оскільки не доведено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за частиною четвертою статті 130 КУпАП отримані з дотриманням вимог законодавства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя: М. В. Остап`юк