Справа № 750/7552/24 Головуючий у 1 інстанції Самусь Л. В.
Провадження № 33/4823/963/24
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю захисника адвоката Шолох О. В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката Шолох О. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, 25 травня 2024 року, о 22 год. 09 хв., ОСОБА_1 по пр. Перемоги, буд. 85, у м. Чернігові, на порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем BMV X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП у зв`язку з вчиненням ОСОБА_1 дій у стані крайньої необхідності.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не заперечує фактичних обставин подій, але вказує, що він діяв у стані крайньої необхідності.

Також звертає увагу суду на те, що на відео за участю ОСОБА_1 він дійсно не повідомляє поліцейському чому він сів за кермо у нетверезому стані, тому що до відібрання пояснень йому вже зателефонувала ОСОБА_2 (дружина товариша) та повідомила, що вона вже уколола укол чоловіку і він вже прийшов до тями.

Але, у місцевому суді ОСОБА_1 повідомляв суду, що якщо б його друг не втратив свідомість, а його дружина у телефонному режимі не повідомила, що необхідно терміново йому їхати до аптеки, він би ніколи не сів за кермо у нетверезому стані, а тоді він перебув у шоковому стані і не було часу думати про наслідки.

Під час апеляційного розгляду захисник адвокат Шолох О. В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити з викладених у ній підстав.

Заслухавши аргументи захисника, переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи, опитаний у судовому засіданні місцевого суду в якості свідка поліцейський взводу №1 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП рядовий поліції Саверський К. О. суду пояснив, що він складав протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, надійшов виклик про дорожньо транспортну пригоду. По прибуттю на місце та під час спілкування з ОСОБА_1 у останнього виявили ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на місці водій всіляко ухилявся, потім погодився пройти медичний огляд у лікаря. Проїхали до лікарні, пройшов освідування і лікарем був виданий висновок про перебування того в стані алкогольного сп`яніння. Склали протокол. ОСОБА_1 пояснював, що не встиг загальмувати чи не побачив авто. Щодо стану сп`яніння нічого не повідомляв, він ледь на ногах стояв, наче б то казав, що проводив вечір у кафе з жінкою.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 рухався по пр. Перемоги в напрямку пр. Миру з боку вул. Княжа у м. Чернігові, у крайній правій смузі для руху, де попереду, зупинившись на червоний сигнал світлофору, стояли автомобілі, при цьому ліва смуга для руху була вільною від транспортних засобів. Водій ОСОБА_1 не перестроївся у ліву смугу, щоб об`їхати транспортні засоби, та навіть більше, він навіть не вжив заходів для гальмування, в результаті дорожньо транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає.

ОСОБА_1 , при розмові з працівниками поліції не заперечував факт керування транспортним засобом. Ознаки алкогольного сп`яніння у водія були очевидними. На вимогу поліцейських ОСОБА_1 на протязі тривалого часу, не міг виконати умови проходження тесту, всіляко ухилявся від його проходження, у зв`язку з чим його було доставлено у лікарню.

Огляд лікарем-наркологом підтвердив наявність у водія ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння. При цьому, як при спілкуванні з поліцейськими, так і з лікарем-наркологом, ОСОБА_1 не заперечував вживання спиртних напоїв.

Також при спілкуванні з поліцейськими та з лікарем, ОСОБА_1 жодного разу не повідомив, що його товариш потребує негайного вживання інсуліну, що терміново їхав за ліками для друга, що він «рятує життя», а тому і місцевий, і апеляційний суди, враховуючи викладене, приходять до висновку, що нема підстав вважати, що вказане правопорушення було вчинене в стані крайньої необхідності, тобто обставини, що виключають адміністративну відповідальність, передбачену ст. 18 КУПАП, у даному випадку відсутні.

Щодо стану крайньої необхідності, слід зазначити, що це є випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Надана медична документація та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_3 підтверджує факт наявності у останнього відповідних захворювань, проте не утворює стану крайньої необхідності для ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 обійшовся без допомоги ОСОБА_1 , який будучи у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки руху, керуючи автомобілем в`їхав в автомобіль, який зупинився на світлофорі. Від удару, автомобіль відлетів і ударився в інший, зупинений попереду нього автомобіль, і таким чином були пошкоджені три автомобілі. Як особа, причетна до дорожньої- транспортної пригоди ОСОБА_1 зобов`язаний був пройти медичний огляд на стан сп`яніння, що і зробив.

Під час з`ясування обставин ДТП та медичного огляду самого ОСОБА_1 його хворому товаришу була надана необхідна допомога, що підтвердили численні свідки, допитані судом першої інстанції, що свідчить про те, для запобіганню небезпеки, яка загрожує особі був шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, який ОСОБА_1 не вибрав.

Таким чином, посилання захисника на наявність крайньої необхідності в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не знайшли свого підтвердження, тому не впливають на правильність висновків суду.

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз змісту оскаржуваного судового рішення свідчить про те, що суд дотримався вимог законодавства, та в результаті ретельного дослідження зібраних у справі доказів та їх аналізу в сукупності з встановленими у судовому засіданні обставинами, беззаперечно встановив винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незгода сторони захисту з такою оцінкою не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Шолох О. В. залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець