П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшла із ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №945000 від 01.05.2024 року вбачається, що 01.05.2021 близько 18:10 год. гр. ОСОБА_1 , покинула місце проживання, а саме АДРЕСА_1 , та залишила без нагляду свого сина ОСОБА_2 внаслідок чого останній вийшов на вулицю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснила, що вона перебуває в шлюбі із ОСОБА_3 , разом вони виховують трьох синів. Найстаршим із дітей є ОСОБА_2 , 2013 року народження. У вказаний у протокол день вона дійсно залишила його вдома, оскільки їй було необхідно відвезти до лікаря наймолодшого сина, на підтвердження чого надала копію листка-консультації мед клініки.

При цьому ОСОБА_1 , зазначила, що її старший син має інвалідність з дитинства. На підтвердження чого нею для приєднання до матеріалів справи надано посвідчення дитини з інвалідність Серії НОМЕР_1 від 20.09.2017 р. Оскільки її син є особливою дитиною, то відповідно вимагає до себе особливої уваги. 01.05.2024 їй терміново було необхідно поїхати із наймолодшою дитиною до лікаря, однак ОСОБА_4 не захотів їхати, часу на домовляння із ним та переконання у неї не було, а тому вона вирішила залишити його вдома, оскільки знала що це не надовго хв.. 15-20. Так, вона зазначила, що повернулись хвилин через 30. Повернувшись вже з`ясувала про виклик поліції, який неможливо було відкликати. При цьому зазначила, що її чоловік перебував в той день у лікарні після операції (надала медичну довідку), а її мама допомогала їй із третьою дитиною. У зв`язку із чим вона не мала іншого виходу як залишити сина вдома на невеликий проміжок часу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна(умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого до держання законності.

Згідно норми 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Положення про права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини передбачені ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №945000 від 01.05.2024 року вбачається, що 01.05.2021 близько 18:10 год. гр. ОСОБА_1 , покинула місце проживання а саме АДРЕСА_1 , та залишила без нагляду свого сина ОСОБА_2 внаслідок чого останній вийшов на вулицю.

Під час розгляду справи встановлено, що дійсно ОСОБА_1 , залишила вдома свого сина ОСОБА_2 на короткий проміжок часу. Проте останній вийшов на вулицю.

Зі змісту письмових пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що у вказаний у протоколі день та час, вона помітила на вулиці дитину хлопчина 10 років, якій їхав на велосипеді по проїзній частині. На питання він не відповідав, вони із сусідом здійснили заходи щодо пошуку його батьків, розмістили фото дитини у месенджері групі мешканців їх району, після чого викликали поліцію.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що вона залишила сина ОСОБА_6 07.2013 р.н. вдома, поїха з молодшим сином до лікаря, коли повернулася, то побачила ОСОБА_2 , за 50 м. від будинку із сусідами, які повідомили, що викликали наряд поліції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснила що це було один раз, що залишити дитину із кимось із дорослих у неї не було можливості, оскільки син в лікарні, її мати проживає окремо, та доглядає за її іншим сином. В той же час їй було необхідно відвезти наймолодшого сина в лікарню.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні нею адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення; її письмовими поясненнями; письмовими поясненнями свідка; рапортом працівника поліції інспектора.

Наявні в матеріалах справи докази суд відповідно до вимог ст. 251 КУпАП вважає належними та допустимими.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставина, що пом`якшує відповідальність правопорушника є його щире розкаяння.

Так, суддя враховує, що ОСОБА_1 , щиро жаліє, що залишила сина в дома самого, зобов`язала більше такого не вчиняти.

Разом із тим, обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд бере до уваги, що згідно положень ст. 23 КУпАП України адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, враховується ступінь її вини, майновий стан.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи фактичні обставини справи, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого адмінправопорушення, те, що ОСОБА_1 , вперше притягається до адміністративної відповідальності, відомості про протилежне суду не надано, під час розгляду справи судом не встановлено обставин, що відповідно до вимог ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність за вчинення адмінправопорушення, враховуючи ступінь вини правопорушника, приймаючи до уваги те, що наслідки правопорушення не представляють суспільної небезпеки та не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, а отже вважаю зазначене діяння малозначним і за можливе звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що згідно із ст. 40-1 КУпАП та Законом України «Про судовий збір», судовий збір з особи може бути стягнуто у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Суд, звільняючи ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності, вважає, що судовий збір стягненню з особи, яка звільнена від адміністративної відповідальності не підлягає.

Керуючись ст.22, ч.1 ст.184 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП за малозначністю та обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання скарги до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош