Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/99/24
Провадження № 3/391/95/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024р. селище Компаніївка

Суддя Компаніївського районного суду Кіровоградської області Ревякіна О.В., розглянувши в смт. Компаніївка матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

04.02.2024 року о 00.20 год. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_3 , по автомобільній дорозі Н-14 Кропивницький-Миколаїв на 65 км., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що встановлено за допомогою алкотестера Drager, який показав наявність алкоголю 1,49 ‰, чим порушив пункт 2.9 "а" Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, направив на адресу суду лист-доповідь, довідку про перебування на військовій службі та витяг із наказу від 16.02.2023.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що вину правопорушника доведено та дії кваліфіковано правильно, виходячи з таких підстав.

Пунктом 2.9 "а" Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.130 ч.1 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вину ОСОБА_1 доведено: протоколом про адміністративне правопорушення від 04.02.2024; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобі; результатом тестування на алкоголь за допомогою приладу Drager, який показав наявність алкоголю 1,49 ‰; відеозаписом із нагрудного відео-реєстратора працівника поліції, яким зафіксовано продуття ОСОБА_1 алкотестеру, що показав результат 1,49 ‰ .

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши докази у сукупності, вважаю, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведено та дії кваліфіковано правильно.

Призначаючи стягнення, виходячи з положень ст.33 КУпАП, враховується, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. З 25.02.2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 . Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 16.02.2023 № 48 солдата ОСОБА_1 призначено водієм 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 .

Тимчасово виконуючий обов`язки командира 3 стрілецької роти ОСОБА_2 звернувся до суду, направивши лист-доповідь, в якому просив суд в зв`язку з неповною заповненістю щтату підрозділу, відсутністю в достатній кількості особового складу, що мають відповідні документи та знання для виконання посадових обов`язків водія в стрілецькому підрозділі, не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Однак, покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «При розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Суд враховує, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає застосування альтернативного стягнення, оскільки вказаною нормою закону передбачає одночасне накладення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з тим, суд вважає, що в даній справі, позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, з урахуванням конкретних обставин справи та особи правопорушника, який відповідно до долучених до справи документів в умовах воєнного стану працює водієм у військовій частині, яка має потребу у водіях, слід вважати занадто суворим та не в повній мірі відповідаючим інтересам суспільства, оскільки таке стягнення, незважаючи на те, що воно передбачено санкцією статті закону, є надмірним, несправедливим та не пропорційним, тобто таким, що не відповідає принципу розумності, а його застосування не слугуватиме досягненню мети забезпечення справедливого балансу між інтересами суспільства та особи.

Вважаючи за можливе не застосовувати до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з наступного.

Вчинене правопорушення не потягло за собою будь-яких шкідливих наслідків. ОСОБА_1 фактично визнав свою провину в повному обсязі та розкаявся у скоєнні адміністративного правопорушення. Тому суд вважає, що вказані обставини, в своїй сукупності, в умовах воєнних дій, зокрема відсутністю в достатній кількості особового складу, що мають відповідні документи та знання для виконання посадових обов`язків водія в стрілецькому підрозділі, дають суду підстави дійти висновку про те, що виконання ОСОБА_1 функцій водія, який має багаторічний водійський досвід та право керування транспортними засобами категорії А, В, С, вочевидь буде більш раціональним та кориснішим для виконання завдань військової частини. В даному випадку, на думку суду, накладення на правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу, є достатнім для критичного усвідомлення останнім протиправності свого вчинку, в достатній мірі слугуватиме його вихованню, а також запобігатиме вчиненню ним нових правопорушень у сфері дорожнього руху.

За наведених обставин, суд вважає, що необхідним і достатнім є стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно ст.40-1 КУпАП у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється Законом України "Про судовий збір", сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 130, 279, 280, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і призначити стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн без позбавлення права керування транспортними засобами.

Реквізити для сплати штрафу «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»:

Отримувач коштів: ГУК у Кіров. обл./Кіров. обл/21081300

Банк отримувача: Казначейство України

Номер рахунку: UА0011001

Код бюджетної класифікації: 21081300

КОД за

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп (ГУК у м. Києві 22030106, код отримувача (код за , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Компаніївський районний суд Кіровоградської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Ревякіна