Справа №443/508/24
Провадження №3/443/298/24
ПОСТАНОВА

іменем України

23 травня 2024 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши матеріали, які надійшли із Відділення поліції №1 Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 09.03.2024 о 01 год 52 хв у м.Ходорів по вул. Львівська, 30 Стрийського району Львівської області керував автомобілем марки «Mazda 5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», результат 2,15 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» ПДР, за що відповідальність передбачена за частиною 1 статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 на виклик до суду не з`явився, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні захисник Микуш Д.М. заявив клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. В обґрунтування клопотання покликався на те, що ОСОБА_1 дійсно 09.03.2024 був зупинений працівниками поліції, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», який показав результат 2,15% проміле, після чого працівники склали протокол про адміністративне правопорушення. Після проходження огляду ОСОБА_1 повідомив про те, що з результатами не згоден і бажає пройти огляд в медичному закладі, однак працівники поліції своєю поведінкою та висловлюваннями переконали ОСОБА_1 відмовитися від огляду в медичному закладі. Після спілкування з адвокатом він декілька раз пропонував працівникам поліції відвезти його до медичного закладу, однак йому було в цьому відмовлено, про що він зазначив у свої поясненнях в протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У протоколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено наступне: «з результатами драгеру не згідний, на мою вимогу пройти огляд в медзакладі поліція не реагувала. На мою вимогу сертифікат на драгер не пред`явили». Крім цього в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено взагалі жодних ознак алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 Роздрукований чек з приладу Drager, який показав результат 2,15 % проміле, не має жодного доказового значення, оскільки ОСОБА_1 не заперечує того факту, що даний прилад дійсно показав такий результат. Поліцейські на вимогу ОСОБА_1 не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. ОСОБА_1 сумнівався в справності спецприладу Драгер. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів підтверджує лише той факт, що ОСОБА_1 погодився з тим, що прилад газоаналізатор «Alcotest 6820» показав результат 2,15 % проміле, але не підтверджує того факту, що він з ним остаточно погодився, про що свідчить відсутність його підпису на ньому.

Суд, заслухавши аргументи захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Підпунктом «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведена:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №752826 від 09.03.2024, згідно з яким ОСОБА_1 09.03.2024 о 01 год 52 хв у м.Ходорів по вул. Львівська, 30 Стрийського району Львівської області керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3);

тестом «Drager Alcotest №6820» від 09.03.2024, яким встановлено результат проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння 2,15 проміле. Калібрування цього спецзасобу проведено 22.11.2023 (а.с.5);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), проведення йому огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спецзасобу «Alcotest Drager №6820», результат цього огляду 2,15 проміле. Також, у акті зроблено запис про відмову ОСОБА_1 від підпису в акті (а.с.6);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявленням стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.03.2024, у якому зазначено заклад охорони здоров`я, куди скеровується ОСОБА_1 , а саме КПН «Ходорівська міська лікарня», виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), а також зроблено запис про відмову ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння у цьому закладі охорони здоров`я (а.с.7);

долученими до матеріалів справи відеозаписами на носії інформації (компакт-диску), які підтверджують викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини та узгоджуються з іншими письмовими доказами. У зазначених відеозаписах зафіксовано обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, отримання результату огляду 2,15 %. Крім цього, вони дозволяють чітко встановити дії, поведінку та зміст розмови осіб (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та поліцейських) на місці зупинки транспортного засобу, з яких вбачається неодноразове пропонування поліцейськими водію ОСОБА_1 , після проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спецзасобу, також пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та дії, поведінку і позицію ОСОБА_1 на цю пропозицію, яка свідчила про небажання ОСОБА_1 її реально виконувати (а.с.8).

Проаналізувавши вищевказані документи, відеозаписи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності зазначені вище докази є достатніми та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин суду не надано.

Суд відхиляє аргументи захисника щодо неналежності та недопустимості як доказів протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №752826, чеку з приладу Drager, як необґрунтовані, оскільки вказані документи складені (отримані) уповноваженою особою (поліцейським), з дотриманням вимог статті 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), тобто у встановленому законом порядку, підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у цій справі.

Суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, аргументи захисника щодо наявності у ОСОБА_1 бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я після проходження відповідного огляду на місці зупинки транспортного засобу та незгодою з його результатом, оскільки такі повністю спростовуються дослідженими судом відеозаписами.

Не пред`явлення на вимогу водія сертифіката відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не є істотним порушенням закону, яке б тягне собою визнання недійсною всієї процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та отриманих результатів. Крім цього, суд звертає увагу на відсутність у поліцейського обов`язку долучати до протоколу про адміністративне правопорушення зазначених документів.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Суд враховує характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 130 КУпАП, яка доведена повністю; відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладені обставини у своїй сукупності на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Накладення судом на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування

Також, з огляду на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Павлів