Провадження №3/592/1675/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков Ігор Геннадійович, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , головного державного інспектора відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління державної податкової служби у Сумській області, РНОКПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, № 160/2024 від 14.06.2024 року вбачається, що у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до ст. 251 КУпАП, було отримано докази, тобто будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, керуючись законом і правосвідомістю, було виявлено та юридично встановлено даним протоколом наявність складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яке вчинив головний державний інспектор відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління державної податкової служби у Сумській області ОСОБА_1 , тобто не вжив заходів передбачених ч. 1 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції . Згідно із витягом з трудової книжки ОСОБА_1 , останній прийняв Присягу державного службовця 14.11.2013 року. З попередженнями про обмеження, спрямовані на запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів і одержання неправомірної вигоди або подарунка та поводження з ними, щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, дотримання вимог фінансового контролю, особисто під підпис ОСОБА_1 був ознайомлений 05.01.2021 року. Витягом з наказу від 18.08.2022 року № 156-о Про присвоєння рангу державного службовця , 21.08.2022 року було присвоєно черговий 7 ранг державного службовця в межах посад державної служби категорії В ОСОБА_1 , старшому державному інспектору відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами. Витягом з наказу від 22.01.2024 року № 12-о Про призначення , встановлено, що 21.04.2024 року ОСОБА_1 було призначено на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління державної податкової служби у Сумській області на період воєнного стану. Відповідно до ст. 2 Закону України Про державну службу державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) , одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Відповідно до витягів з табелів обліку використання робочого часу за січень-квітень 2024 року, ОСОБА_1 перебував на робочому місці, окрім вихідних, відпустки (01.01.2024 року, 02.01.2024 року, 09.02.2024 року, 25.03.2024 року) та тимчасово непрацездатний (з 12.02.2024 року до 21.02.2024 року) . Таким чином, ОСОБА_1 , протягом декларативного періоду для подання декларацій за 2023 рік, який тривав з 01.01.2024 року до 01.04.2024 року, виконував і продовжує виконувати обов`язки головного державного інспектора відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління державної податкової служби у Сумській області, водночас, функції держави як державний службовець. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до п/п в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про запобігання корупції , ОСОБА_1 є державним службовцем і суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, особи, зазначені у п. 1, п/п а , в-ґ п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції. Крім цього, згідно ч. 5 ст. 32 Закону України Про державну службу , на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом України Про запобігання корупції . Закон України № 3384-ІХ Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави в умовах воєнного стану (12.10.2023 року набрав чинності) , яким установлено, що з дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану , здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розд. VII цього Закону, зокрема, подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом, у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених ч. ч. 7-14 ст. 45 цього Закону. Отже, головний державний інспектор відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління державної податкової служби у Сумській області ОСОБА_1 , зобов`язаний щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, зокрема, декларація за 2023 рік. Згідно публічної частини інформаційно-телекомунікаційної системи Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 подав декларацію за 2023 рік 02.04.2024 року о 14 годині 55 хвилин. Додатком до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 13.05.2024 року № 47-07/33234-24, послідовність дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , які вчинив ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 року до 09.04.2024 року встановлено, що останній у січні 2024 року здійснив вхід та дії по заповненню виправлених декларацій (щорічних за 2021 та 2022 років) та їх подання. Починаючи з 02.04.2024 року з 14 години 15 хвилин ОСОБА_1 здійснив вхід до системи за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП) , ознайомився з методичними настановами щодо заповнення документа та їх відображення, заповнив розділи декларації (щорічна) за 2023 рік та цього ж дня о 14 годині 55 хвилин Подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП) , документ було подано. Дії ОСОБА_1 по зобов`язанню виконання вимог ч. 1 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції виходять за межі термінів зазначеної статті Закону, як результат, не було дотримано таке зобов`язання суб`єктом декларування. Про технічну справність реєстру та можливість подання декларації за 2023 рік ОСОБА_1 свідчіть лист Національного агентства з питань запобігання корупції від 04.06.2024 року № 47-07/40246-24. Таким чином, ОСОБА_1 , маючи рівні можливості з іншими суб`єктами декларування, які за таких же умов подали декларації своєчасно, не був позбавлений можливості заповнити та подати декларацію за 2023 рік в будь-який із днів та місяців, що передував 01 квітня 2024 року, і що могло б бути виправданням з урахуванням вказаних обставин. З урахуванням вищевикладеного, пропуск строку на подачу декларації за 2023 рік, не є поважною причиною, оскільки ОСОБА_1 мав реальну можливість подати декларацію нарівні з іншими декларантами. Проте, декларація була подана з пропуском строку і не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Під час проведення перевірки, аналізу доказів та складання протоколу не було встановлено будь-яких підстав, поважних причин, які перешкоджали ОСОБА_1 відповідально поставитись до виконання своїх, обов`язків, як суб`єкта декларування та подати декларацію за 2023 рік не пізніше 31.03.2024 року. Системний аналіз норм КУпАП визначає завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу. Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Із вищевикладеного, ст. 23 КУпАП мета адміністративного стягнення виховання правопорушника в дусі додержання законів України, а також запобігання нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами, і може бути досягнута притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у відповідності до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Таким чином, головний державний інспектор відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління державної податкової служби у Сумській області Дандель Г. В. несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, що є недотриманням зобов`язань фінансового контролю, передбаченого ч. 1 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції , відповідальність за що встановлена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Даний протокол складено за порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції , тобто порушено встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, що є правопорушенням, пов`язаним з корупцією, основною ознакою якого є діяння, що не містить ознак корупції, тобто відсутня мета, яка визначена терміном корупція (абз. 7 ч. 1 ст. 1 Закону) . Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, водночас обов`язковим елементом складу правопорушення є протиправність вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності) . Дата вчинення правопорушення: 02.04.2024 року. Місце вчинення правопорушення: АДРЕСА_2 . Факт правопорушення підтверджується: даним протоколом та доказами, що зазначені у описі до справи (вхідний № 24604/24 від 18.06.2024 року) (а. п. 1-8) .

05.11.2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Фомінов Роман Миколайович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми пояснення, в яких він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходяться матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності, пов`язаної з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 . Розгляд призначений на 24.10.2024 року на 09 годину 00 хвилин. 14.06.2024 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Відповідно до вищезазначеного протоколу встановлено, що, перебуваючи на посаді головного державного інспектора відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління держаної податкової служби у Сумській області, ОСОБА_1 не вжив заходів, передбачених ч. 1 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції . Дане правопорушення виявилось в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, що є недотриманням положень ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення винним себе не визнає. У 2023 році ОСОБА_1 працював старшим державним інспектором відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління держаної податкової служби у Сумській області. 24.01.2024 року, на період воєнного стану, він був призначений на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління держаної податкової служби у Сумській області. ОСОБА_1 знав про зобов`язання щорічно, до 1 квітня, протягом декларативного періоду подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, зокрема, декларацію за 2023 рік, шляхом заповнення її на офіційному веб-сайті Національного агентства. Однак, декларація за 2023 рік була подана ОСОБА_1 через інформаційно-телекомунікаційну систему Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування лише 02.04.2024 року. Несвоєчасне подання декларації було обумовлено обставинами, які не залежали від його волі. Декларація була подана із запізненням у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, поганим самопочуттям ОСОБА_1 , оскільки він є особою з інвалідністю (довідка до акту огляду МСЕК надається) . В лютому 2024 року ОСОБА_1 проходив лікування в кардіологічному відділенні КНП КМР Конотопської центральної районної лікарні ім. М. Давидова . Після пройденого лікування в кінці березня 2024 року (ушивання вушка лівого передсердя, протезування мітрального клапану) , він відчував загострення хвороби після пройденої операції і терапії (довідка виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого надається) . Саме з цієї причини він не зміг вчасно подати декларацію за 2023 рік, яку планував подати вчасно, до 01 квітня 2024 року включно. Так, 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 , прийшовши з роботи, зібрав усі необхідні дані та відомості, що підтверджують його майновий стан, мав намір подати декларацію, однак за своїм фізичним станом не зміг цього зробити, оскільки сталося загострення його хвороби, а саме: відчув запаморочення, нудоту, сильну слабкість, підвищення тиску, тому прийняв ліки, ліг відпочити та заснув. До лікаря він не звертався, оскільки подібні загострення у нього періодично відбуваються через певний час після пройденого стаціонарного лікування, яке він планово проходить кожні півроку, тому симптоми загострення йому відомі та він відчуває їх на протязі певного часу після пройденого лікування. Наступного дня, тобто 02.04.2024 року ОСОБА_1 , перебуваючи в нормальному стані здоров`я, подав декларацію із запізненням в один день. Із змісту ст. 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні. Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при наявності вини у вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності. Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це встановлено ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати) . Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Аналогічна позиція викладена судовою палатою у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму листі Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року зазначила про те, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в листі Апеляційного суду Сумської області Узагальнення щодо розгляду справ про корупційні правопорушення місцевими загальними судами Сумської області у 2017 році № 01-11/51/18 від 03.07.2018 року, із змісту якого вбачається, що зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вимог Закону України Про запобігання корупції слід зробити висновок про те, що суб`єктивна сторона наведеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відсутність у ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, заслуговують на увагу, оскільки підтверджуються фактом самостійного подання декларації 02.04.2024 року. В бездіяльності ОСОБА_1 відсутні мотиви для несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Таким чином, в бездіяльності ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього не було мотиву вчинити порушення закону. Поза його волею перебувало настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності. Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Враховуючи наведене, він вважає, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений в ст. 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Згідно з нею люди повинні мати змогу планувати свої дії із впевненістю, що знають про їх правові наслідки. Законом визначено склад будь-якого адміністративного правопорушення, який полягає у сукупності об`єктивних та суб`єктивних ознак, що характеризують протиправну, винну дію або бездіяльність як склад адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. В протоколі про адміністративне правопорушення не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені та не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Він вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відтак справа підлягає закриттю. Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України він вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom ) , п. 161, Series А, заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, він вважає, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто він не підлягає адміністративній відповідальності. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 11, 172-6, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, він просив провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (вхідний № 42435/24 від 05.11.2024 року) (а. п. 58-61) .

29.11.2024 року прокурор Окружної прокуратури міста Суми Чухно А. В. надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми висновок (у порядку ч. 1 ст. 250 КУпАП) в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, в якому він зазначив про те, що заслухавши пояснення та ознайомившись з наданими суду матеріалами, він вважає за необхідне акцентувати увагу суду на наступному. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення складеного УСР в Сумській області ДСР НП України, який розглядається судом, головному державному інспектору відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління державної податкової служби у Сумській області (далі ГУ ДПС у Сумській області) ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Виклад фактичних обставин адміністративного правопорушення. Згідно із витягом з трудової книжки ОСОБА_1 , останній прийняв Присягу державного службовця 14.11.2013 року. Наказом ГУ ДПС у Сумській області від 18.08.2022 року № 156-о ОСОБА_1 було присвоєно черговий 7 ранг державного службовця в межах посад державної служби категорії В . Наказом ГУ ДПС у Сумській області від 22.01.2024 року № 12-о ОСОБА_1 з 24.10.2024 року було призначено на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Сумській області на період воєнного стану. Таким чином, у відповідності до п/п в п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України Про запобігання корупції (далі Закон) , ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і був зобов`язаний подати щорічну декларацію за 2023 рік до 01.04.2024 року. З попередженнями про обмеження, спрямовані на запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням, необхідність дотримання вимог фінансового контролю, особисто під підпис ОСОБА_1 був ознайомлений 05.01.2021 року. Водночас, відповідно до публічної частини інформаційно-телекомунікаційної системи Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 подав декларацію за 2023 рік 02.04.2024 року. Обставин, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 поважних причини несвоєчасного подання декларації або підстав для відтермінування подання декларації не встановлено. Він вважає, що у даному випадку наявні усі елементи складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, яке інкримінується ОСОБА_1 . Суб`єктивна сторона правопорушення характеризує ставлення особи до власних дій або бездіяльності. За своєю правовою конструкцією склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, тобто таким, у якому немає обов`язкової ознаки настання шкідливих матеріальних наслідків та яке вважаються вчиненим з моменту порушення особою вимог фінансового контролю, зокрема, з моменту несвоєчасного подання декларації. Відтак, форма вини у виді умислу не є конструктивною ознакою даного складу правопорушення. Таким чином, його суб`єктивна сторона характеризується ставленням правопорушника до вчиненого правопорушення, зокрема, коли особа усвідомлювала характер протиправного діяння і бажала його вчинення або не бажала вчинення, але вчинила за умов, коли могла і повинна була уникнути його вчинення. У даному випадку ОСОБА_1 безвідповідально поставився до виконання обов`язку, покладеного на нього Законом, не вчинив дії щодо своєчасного, до визначеного законодавцем терміну, подання декларації, за що встановлена адміністративна відповідальність. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , був обізнаний щодо вимог Закону, неодноразово подавав декларації за інші періоди та усвідомлював обов`язок вчасно подати декларацію за 2023 рік. Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини, які визначають зміст та порядок законної діяльності суб`єктів владних повноважень, який встановлює законодавець. У даному випадку такий порядок ОСОБА_1 був порушений. Об`єктивна сторона правопорушення передбачає відповідальність за діяння у формі дії, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Також він вважає за необхідне наголосити на тому, що адміністративне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , не може бути визнано як малозначне. Ст. 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) , уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам. При цьому Закон України Про запобігання корупції визначає зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, тобто умови, яких особа, на яку поширюється дія цього Закону, повинна дотримуватись. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним і не передбачає настання шкідливих матеріальних наслідків, а, отже, відсутність істотної шкоди інтересам суспільства, прямого умислу на вчинення правопорушення не є критерієм, за яким його можливо визнати малозначним. І навпаки, невиконання особою вимог фінансового контролю може слугувати негативним прикладом для інших суб`єктів владних повноважень. За інформацією НАЗК, розміщеною у відкритих джерелах, станом на 01.04.2024 року понад 664 тис. декларацій вчасно подали публічні службовці за 2023 рік, що свідчить про укорінення звички подавати декларації, а також відкритість та доброчесність більшої частини публічних службовців. Щодо строків накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, визначених ч. 3 ст. 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, він вважає, що вони не сплинули, оскільки датою вчинення ОСОБА_1 правопорушення слід вважати дату подання ним декларації, а саме: 02.04.2024 року, а датою його виявлення дату складання протоколу. Так, у листі від 21.09.2021 року № 701/0/158-21 Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду висловив свою позицію щодо дати виявлення правопорушення, а саме: щодо питання застосування судами положень ст. 38 КУпАП у частині визначення дня, з якого починається перебіг строку накладення адміністративного стягнення. Верховний Суд, зокрема, зазначив про те, що висновок про виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме: сукупності його об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, яка уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Позиція Верховного Суду про те, що моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід вважати день складання протоколу про таке правопорушення уповноваженою посадовою особою також висловлена в листі від 09.04.2021 року № 1089/0/2-21 за результатами розгляду звернення Голови Національного агентства з питань запобігання корупції. Крім цього, у відповідності до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, серед іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення не тільки несвоєчасності подання декларації, тобто подання декларації поза строком, визначеним законом, а і наявність ознаки несвоєчасного подання декларації без поважних причин, що свідчить про те, що така неповажність причин повинна бути доведена зібраними доказами, на основі яких буде проаналізовано фактичні дані та зроблено висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, а тому дату виявлення правопорушення необхідно рахувати саме від дати складення протоколу. Враховуючи викладене, він просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. . Він просив зазначений висновок долучити до матеріалів справи (вхідний № 45932/24 від 29.11.2024 року) (а. п. 68-72) .

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив про те, що він умисно не вчинив жодних дій, направлених на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто він не вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Несвоєчасне подання декларації було обумовлено обставинами, які не залежали від його волі (вкрай незадовільний стан його здоров`я) . Він просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Фомінов Роман Миколайович зазначив про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто він не підлягає адміністративній відповідальності. Він просив провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор Окружної прокуратури міста Суми Чухно А. В. просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850 грн. .

Вислухавши пояснення та думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , пояснення та думку його захисника адвоката Фомінова Р. М. , думку прокурора Окружної прокуратури міста Суми Чухна А. В. , дослідивши письмові докази справи, ознайомившись із висновком (в порядку ч. 1 ст. 250 КУпАП) у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, прихожу до наступного висновку.

Із змісту ст. 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснив про те, що він не мав умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при наявності вини у вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це встановлено ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати) . Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна позиція викладена судовою палатою у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму листі Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року зазначила про те, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності (опублікування в періодиці: Закон і Бізнес, 2017, 06, № 22) (https://zib.com.ua/files/Golovam_apeliacijnih_sudiv_vid_2205_2017.pdf) .

Аналогічна правова позиція викладена в листі Апеляційного суду Сумської області Узагальнення щодо розгляду справ про корупційні правопорушення місцевими загальними судами Сумської області у 2017 році № 01-11/51/18 від 03.07.2018 року, із змісту якого вбачається, що зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вимог Закону України Про запобігання корупції слід зробити висновок про те, що суб`єктивна сторона наведеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги Узагальнення судової практики у справах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією (ст. ст. 172-4 172-9 КУпАП) , підготовлено за підтримки Європейського Союзу в межах проекту Центру політико-правових реформ Посилення ролі громадянського суспільства у забезпеченні демократичних реформ і якості державної влади (https://pravo.org.ua/wp-content/uploads/2020/10/cplr.-consolidated-judicial-practice-on-administrative-offenses-related-to-corruption-3.pdf) .

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, заслуговують на увагу, оскільки підтверджуються фактом самостійного подання декларації 02.04.2021 року.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують ці твердження, в матеріалах справи немає та прокурором надано не було.

Крім того, під час розгляду справи не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_1 мотивів для несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки 02.04.2021 року він самостійно подав декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, що також свідчить про відсутність умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Таким чином, судовим розглядом було встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього не було мотиву вчинити порушення закону. Поза його волею перебувало настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи наведене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений в ст. 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Згідно з нею люди повинні мати змогу планувати свої дії із впевненістю, що знають про їх правові наслідки.

Законом визначено склад будь-якого адміністративного правопорушення, який полягає у сукупності об`єктивних та суб`єктивних ознак, що характеризують протиправну, винну дію або бездіяльність як склад адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені та не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, прихожу до висновку про те, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Згідно п. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Прокурором належними доказами не доведено та не спростовано доводи ОСОБА_1 про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю.

Вважаю, що в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom ) , п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Тобто ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності, передбаченій ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, прихожу до висновку про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 172-6, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.Г. Бичков