КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2124/2024
Справа № 759/4537/24
Головуючий в суді І інстанції Поплавська О.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 травня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у порушенні п. 16.11, 2.5 ПДР та скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5, 16.11 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 26 лютого 2024 року приблизно о 20:00 в м. Києві по вул. Коростенська в напрямку вул. Робітнича, керуючи автомобілем Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Mazda д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п. 16.11 ПДР.

Крім того, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що 26 лютого 2024 року приблизно о 20:00 в м. Києві по вул. Коростенська в напрямку вул. Робітнича, керував автомобілем Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , поданій 20 березня 2024 року, вказано, що він не погоджується зі складеним протоколом серії ААД № 727850 від 26 лютого 2024 року відносно нього, вважає, що підстава складання протоколу не відповідає дійсності, винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення не вважає. Посилався на неналежне з`ясування судом обставин, які підлягали з`ясуванню, невмотивованість та необґрунтованість судового рішення. порушення норм матеріального та процесуального права.

Наводив зміст ст. 280 КУпАП, судову практику ЄСПЛ, ст. 62 Конституції України, вказував, що працівники поліції повинні діяти відповідно до наказу МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, постанови КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, наказу МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, ст. 266 КУпАП.

Вказував, що у відповідності до норм наведених нормативно-правових актів, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у форми відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Однак, всупереч зазначених положень, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 727850 від 26 лютого 2024 року, складеному щодо ОСОБА_1 , зазначено, що ОСОБА_1 від медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, без зазначення про відмову від проходження також огляду у закладах охорони здоров`я. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що працівники поліції висували пропозицію про проходження огляду в закладі охорони здоров`я та забезпечили проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я.

Вказував, що патрульний поліцейський повинен був в разі відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння запропонувати пройти обстеження на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак пропозиції пройти огляд в медичній установі в протоколі не зафіксовано. Наявність в матеріалах справи лише одного протоколу про адміністративне правопорушення, без інших належних доказів не підтверджує вину особи і не може вважатись належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак, справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наводив зміст ст. 21 КУпАП, наголошував, що до суду було подано клопотання трудового колективу з проханням взяти ОСОБА_1 на поруки та передати матеріали справи на розгляд трудового колективу для здійснення заходів виховного характеру, спрямованих на попередження скоєння правопорушень. Під час розгляду справи в судовому засіданні була допитана ОСОБА_2 , яка є директором ТОВ «Фларм» та яка просила суд передати на поруки ОСОБА_1 трудовому колективу, врахувати його позитивні характеристики, повідомила, що його обов`язки безпосередньо пов`язані з керуванням транспортним засобом та перевезенням зброї для потреб ЗСУ. Однак дане клопотання не розглянуто судом взагалі.

Вважав, що враховуючи викладене, суд повинен тлумачити всі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, тому вважав вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведеною належними та допустимими доказами.

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 194 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, відтак, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року переглядається апеляційним судом лише в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За клопотанням ОСОБА_1 апеляційним судом було допитано як свідка ОСОБА_3 , яка підтвердила, що ОСОБА_1 є працівником ТОВ «Фларм», позитивно характеризується на роботі, його обов`язки безпосередньо пов`язані з керуванням транспортним засобом та перевезенням зброї для потреб ЗСУ.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, показання свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 727850 від 26 лютого 2024 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

- відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КМНКЛ «Соціотерапія» по вул. Відпочинку, 18 в м. Київ від 26 лютого 2024 року, згідно якого, від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку і така відмова зафіксована на бодікамери.

Зазначена в протоколі серії ААД № 727850 від 26 лютого 2024 року суть адміністративного правопорушення повністю узгоджується з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи наведене, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 727850 від 26 лютого 2024 року, складеному щодо ОСОБА_1 , зазначено, що ОСОБА_1 від медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, без зазначення про відмову від проходження також огляду у закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд враховує, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на її внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі, і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Переглянутий відеозапис подій, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейських, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager та у лікаря нарколога дійсно відмовився від проходження такого огляду у категоричній формі, яка не допускала двозначного трактування, а також на запитання працівника поліції прямо підтвердив, що знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (20:34 відеозапису).

Оскільки така відмова була зафіксована, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що працівники поліції висували пропозицію про проходження огляду в закладі охорони здоров`я та забезпечили проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я, що патрульний поліцейський повинен був в разі відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння запропонувати пройти обстеження на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак пропозиції пройти огляд в медичній установі в протоколі не зафіксовано, і що наявність в матеріалах справи лише одного протоколу про адміністративне правопорушення, без інших належних доказів не підтверджує вину особи і не може вважатись належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наявності підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування судом ст. 21 КУпАП, якою передбачена передача матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу, і посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції не розглянув відповідне клопотання трудового колективу ТОВ «Фларм» про передачу ОСОБА_1 на поруки, наявне в матеріалах справи, апеляційний суд відхиляє як неспроможні, з огляду на те, що вказана ст. 21 КУпАП виключена з КУпАП з 29 жовтня 2022 року, однак і на момент її чинності не розповсюджувалася на осіб, якими вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

За таких обставин постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року, щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у порушенні п. 16.11, 2.5 ПДР та скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.