Справа № 369/7196/24
Провадження № 3/369/4669/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.05.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Гришко О. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Фастівського РУП ГУПН в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.185, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2024 року о 21 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Одеса, 21 км., ОСОБА_1 перебуваючи в громадському місці, не виконував неодноразове розпорядження про припинення правопорушення, шарпав працівників поліції, поводив себе зухвало та нахабно, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу ААД №684548 від 20.04.2024 року заначено, що 20.04.2024 року о 20 год. 50 хв. в с. Віта-Поштова, на автодорозі Київ-Одеса, 21 км., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП не визнав та пояснив, що автомобіль стояв на узбіччі він чекав брата, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, оскільки транспортним засобом не керував, всі вимоги працівників поліції виконував.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 Кодексу України про адміністративне правопорушення серії ВАД №20027 від 20.04.2024 та відеозаписом, з якого вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 вийти з автомобіля, проте останній проігнорував вимогу працівника поліції.

Вказані докази є логічними, послідовними, належними та допустимими і в своїй сукупності доводять факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є в тому числі своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами по справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, показань технічних приладі та засобів фото - і відео спостереження та іншими доказами.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення до матеріалів справи було долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №684548 від 20.04.2024 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 20.04.2024 та відеозаписи від 20.04.2024.

Надаючи оцінку долученим відеозаписам, суд звертає увагу на наступне. Так на них зафіксовано, як працівники поліції підходять до автомобіля, який стоїть на дорозі в нерухомому стані після чого неодноразово висловлюють пропозицію водію з`їхати на обочину. Вказані вимоги поліцейських водій виконав та з`їхав на обочину. Після спілкування з водієм працівники поліції пропонують водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовляється, з підстав того, що транспортним засобом не керував та просить працівників поліції надати докази, які підтверджують факт керування транспортним засобом. Працівники поліції повідомляють, що у них наявний відеозапис, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 керував транспортним засобом та є свідки, які можуть підтвердити вказаний факт. В той же час, жодних пояснень свідків матеріали справи не містять а відеозапис містить лише факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який на вимогу працівників поліції з`їжджає на обочину.

В даному випадку судді належить встановити чи керував транспортним засобом ОСОБА_1 20.04.2024 о 21 год. 30 хв.

Так, єдиним доказом факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 20.04.2024 о 21 год. 30 хв. є відеозапис, про який зазначалось вище і який містить лише епізод руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції.

На думку суду вказані дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 носили характер провокації, оскільки саме внаслідок вимог працівників поліції ОСОБА_1 розпочав рух транспортним засобом. Вказану обставину працівники поліції використали як підставу для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , жодних інших доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , окрім керування транспортним засобом на вимогу працівників поліції матеріали справи не містять.

Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (Рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, ст. 124, ст. 126, ст. 283, ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 170 (сто сімдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови

Суддя Гришко О.М.