Головуючий у суді першої інстанції: Шмигельський Д.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 754/14912/23

провадження №33/824/1000/2024

22 лютого 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 та його захисника Романчука О.А.,

розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 постанову Деснянськогорайонного суду м. Києва від 28 грудня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 28 грудня 2023 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (40 800,00 грн.) з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, зі стягненням судового збору на користь держави.

Згідно із постановою судді, 06 жовтня 2023 року о 13 годині 00 хвилин по вул. Радунській в м. Києві водій ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП, керував автомобілем марки «IVECO 49.10», д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи посвідчення водія на право керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про позбавлення ОСОБА_1 правакерування транспортними засобами після отримання ним посвідчення водія категорії «В, С1, С» серії НОМЕР_3 , видане ТСЦ 8042 РСЦ МВС в м.Києві від 4 січня 2020 року.Закінчення терміну дії посвідчення водія, виданого на ім`я ОСОБА_1 , строк дії якого (як виданого особі вперше) закінчився 10 грудня 2021 року, не позбавляє його права керування, а є лише підставою для заміни посвідчення. Зазначає, щонавіть після закінчення дії посвідчення водія, виданого ОСОБА_1 вперше,він не був позбавлений права керування транспортними засобами,тобто, він не був особою, яка не мала права керуваннятранспортним засобом, а також він не був обмежений будь-яким строком для здійснення обміну посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії.

Незважаючи на відсутність регламентації строків здійснення обміну посвідчення, судом першої інстанції в оскаржуваній постанові робляться безпідставні висновки про «наявність у ОСОБА_1 двох місяців часу, коли він мав реальну можливість здійснити обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії», що, по суті і стало єдиною підставою для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції незаконно й самочинно, так би мовити, «придумав» певний строк, необхідний для здійснення обміну ОСОБА_1 посвідчення водія, хоча, в жодному з пунктів Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340,, в т.ч.п.25-1, не встановлено будь-яких строків, коли має бути здійснено обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії, тобто, суд першої інстанції застосував норму (щодо обмеження або встановлення строку для здійснення обміну посвідчення водія), якої не існує в законодавстві України, що призвело до визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні даного правопорушення.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Романчука О.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.5 статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

За п.1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Постановою КМУ від 08 травня 1993 року №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 визначено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Посвідчення водія відповідної категорії дійсне протягом 30 років, з дати його видачі, крім посвідчення водія, що видане особі вперше. Посвідчення воді, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом.

Згідно із п. 25-1 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складення іспитів за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України.

Із системного аналізу наведених вище норм дійсно можна дійти висновку, що документ посвідчення водія не є тотожним поняттям права на керування транспортним засобом, а лише підтверджує відповідне право. При цьому, якщо з якихось причин такий документ є зіпсованим чи простроченим, це не означає автоматично, що особа також позбавлена права на керування, вона лише має замінити документ.

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан строком на 30діб. Указами Президента України воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався, останній раз відповідно до указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 20223року №58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року №184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

Згідно із ч.2 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в її діях склад правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є особа, що повторно протягом року вчинила порушення, передбачене частинами 2-4 ст.126 КУпАП, тобто повторно керує транспортним засобом без права керування таким транспортним засобом.

Установлено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія категорії «В, С1, С» серії НОМЕР_3 , видане ТСЦ 8042 РСЦ МВС в м.Києві від 4 січня 2020 року, статус даного посвідчення значиться як «виданий». Термін дії водія закінчився 10 грудня 2021 року.

ОСОБА_1 не позбавлявся спеціального права керування транспортними засобами з 4 січня 2020 року по кінець 2023 року, оскільки відповідні відомості в облікових реєстрах Відділу адміністративної практики УПП у м.Києві ДПП Національної поліції України не містяться.

Встановивши, що у ОСОБА_1 наявне національне посвідчення водія категорії «В, С1, С» серії НОМЕР_3 , видане ТСЦ 8042 РСЦ МВС в м.Києві від 4 січня 2020 року, останній не був позбавлений права керування транспортними засобами, тобто, не був особою, яка не мала права керування транспортним засобом, та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 року № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 мав можливість здійснити обмін посвідчення водія у період часу з 10 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року, не ґрунтується на жодному з пунктів Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511 із подальшими доповненнями). Положенням не встановлено будь-яких строків, коли має бути здійснено обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії.

За таких обставин, постанова судді Деснянського районного суду м.Києва від 28 грудня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.5 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м.Києва від 28 грудня 2023 року скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 126 ч.5 КУпАП закрити, з підстав передбачених п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна