ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що водій ОСОБА_1 , 22 грудня 2023 року о 21 год. 51 хв. в м. Черкаси, по вул. Смілянська, 140, керував автомобілем Газ-24 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, в установленому законом порядку, зі згоди водія, проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest ARНК-0119, результат 0.69 ‰, тест № 952, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі. Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що акт огляду його на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складено поліцейським ОСОБА_2 , у той час, як фактично, огляд його на стан алкогольного сп`яніння проводив поліцейський ОСОБА_3 , що підтверджується наявними у матеріалах справи відеозаписами.

У зв`язку з чим вважає, що його огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Оспорює наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, котрі є підставою для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. З цього приводу зауважує, що такої ознаки, як хитка хода, що вказана в акті огляду на стан сп`яніння, не передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 625984 від 22 грудня 2023 року, містить відомості про тимчасово вилучений документ, а саме, - належне йому посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Водночас, у порушення вимог ст. 283 КУпАП, щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, в оскаржуваній постанові, судом не вирішене питання про вилучений документ, а також неправильно зазначено порядок оскарження ухваленого судового рішення (постанови), чим порушене його конституційне право на судовий захист.

Вказує, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся за його відсутності, без його належного повідомлення про час, дату та місце її розгляду, чим порушено його право на захист.

Приводить доводи про недотримання судом першої інстанції при накладенні на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП правової позиції Рішення Конституційного Суду України від 5 липня 2023 року№ 5-р(ІІ)/2023 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу другого частини першої статті 483 Митного кодексу України (щодо індивідуалізації юридичної відповідальності особи за митне правопорушення).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №625984 від 22 грудня 2023 року, в якому приведені обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в ньому зазначено суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

Рапортом працівника поліції, про те, що 22 грудня 2023 року о 21 год. 51 хв. в м. Черкаси, по вул. Смілянська, 140, було зупинено автомобіль Газ-24 д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_4 ) під керуванням ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, в установленому законом порядку, зі згоди водія, проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest ARНК-0119, результат 0.69 ‰, тест № 952, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

З фактичних даних роздруківки приладу Drager Alcotest 6820 ARHK-0119 від 22 грудня 2023 року, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, випливає, що результати огляду на стан сп`яніння 0,69‰. Цей акт підписаний власноручно ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Відеозаписом з нагрудної відеокамери працівника поліції, на якому зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та з якого слідує, що ОСОБА_1 не заперечував проти результатів огляду на стан сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Наведене також не оспорювалось в апеляційній скарзі.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Твердження апелянта, як на підставу для скасування постанови судді, щодо відомостей про різних працівників поліції, котрі проводили огляд на стан алкогольного сп`яніння, складали протокол про адміністративне правопорушення тощо є необґрунтованими, оскільки ст. 266 КУпАП, положення Інструкції не регламентують, що вказані дії повинен здійснювати один й той же патрульний поліцейський.

Законодавство про адміністративне правопорушення не передбачає можливості оспорювання водієм встановлених уповноваженою особою ознак алкогольного сп`яніння, внаслідок чого заперечення ОСОБА_1 таких ознак у нього за обставин наведених у відповідному протоколі, як на окрему підставі для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, є невмотивованим.

Ба більше ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а не за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Тому зазначення в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ознак такого сп`яніння не у точній відповідності з положеннями Інструкції, не можу бути підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

Так само доводи апелянта про не вирішене питання судом про вилучене у нього посвідчення водія, а також не зазначення назви суду першої інстанції, через який подається апеляційна скарга, не впливає на висновки суду про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності.

Апеляційним судом, шляхом проведення апеляційного розгляду за участі ОСОБА_1 , було поновлено право особи бути присутнім в судовому засіданні, надати пояснення з приводу обставин справи про адміністративне правопорушення, проте не встановлено підстав для закриття справи.

Отже розгляд суддею справи за відсутності ОСОБА_1 , не вплинув на висновок судді про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, посилання ОСОБА_1 на Рішення Конституційного Суду України від 5 липня 2023 року№ 5-р(ІІ)/2023 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу другого частини першої статті 483 Митного кодексу України (далі МК) (щодо індивідуалізації юридичної відповідальності особи за митне правопорушення) у цьому випадку не є релевантним.

Дійсно низкою рішень Конституційний Суд України, зокрема рішенням від 5 липня 2023 року№ 5-р(ІІ)/2023, визнав неконституційними норми МК щодо передбачених цим Кодексом адміністративних стягнень за порушення митних правил. Такі норми визнані неконституційними, що стосується передбачених законодавцем безальтернативних стягнень у виді штрафу та конфіскації предметів, які не забезпечують справедливий баланс між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи та не узгоджуються з принципом верховенства права.

Разом з тим, норми ст. 130 КУпАП не визнавались неконституційними та з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні підстави вважати, що безальтернативне основне стягнення у виді штрафу та додаткове стягнення в виді позбавлення керування транспортним засобом, зважаючи також на їхній розмір, є такими, що не відповідають нормам Конституції України.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаних основного та додаткового стягнення є необхідним.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 березня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук