Справа № 484/1963/24
Провадження № 3/484/1077/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2024 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Мельничук О.В., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла до суду 09.04.2024 від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом серії ААД № 582423, 05.04.2024 о 23 год 42 хв в м. Первомайську по вул. Одеській ОСОБА_1 керував транспортним засобом - електричним самокатом, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини. У встановленому законом порядку на місці ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі Первомайського ПЦМБЛ, на що ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, за яке ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Захисник Сікорський М.М. в судове засідання надав пояснення в яких заперечував обставини, зазначені у протоколі та вказав, що 05.04.2024 ОСОБА_1 перебував у вечірній час зі своїми друзями біля проїжджої частини дороги по вул. Одеській в м. Первомайську. Деякі з них вживали слабоалкогольні напої. В той час до них під`їхали працівники поліції та запитали у ОСОБА_1 , чи вживав він алкогольні напої. Після його пояснення, що алкогольні напої він не вживав та самокатом не керував, працівники поліції склали відносно нього вказаний вище протокол, в кому зазначили, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та працівниками поліції було грубо порушено порядок проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння, просить справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно п.1.3. та п.1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.1.10 ПДР України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до довідки наданої САП Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Захисник ОСОБА_2 у своїх письмових пояснення вказує, що гр. ОСОБА_1 не був водієм та не керував транспортним засобом (електросамокатом), а тому, на його думку, належних та допустимих доказів скоєння останнім правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції не надано.

Дане твердження захисника заслуговує на увагу виходячи з наступного.

У абзаці 3 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У постанові від 20.02.2019 по справі № 404/4467/16-а(2-іс/811/3/17) Верховний Суд дійшов висновку, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія, з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Отже, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП поліцейський має зафіксувати на службову відео камеру безпосередньо рух транспортного засобу, зупинення безпосередньо самим поліцейським транспортного засобу під час руху, і виключно за таких обставин вважається, що особа керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи наявний CD- диск, який не можливо відтворити, а тому суд позбавлений можливості встановити, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом (електросамокатом) та чи можливо вважати його водієм. Будь-які інші допустимі та належні докази зазначеного в матеріалах справи відсутні.

Зі змісту ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що відповідальність за вказаною статтею передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі Порядку).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

Згідно п.3,4 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно п.3,4,5 Розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно п.9 Розділу ІІІ Інструкції використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п.6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно п.8,9 Розділу ІІ Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Тобто, з аналізу вищевказаних норм убачається, що законом передбачений чіткий порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого, вказаний огляд проводиться в закладах охорони здоров`я у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або незгоди з його результатами.

Зі змісту протоколу серії ААБ № 582423, вбачається, що 05.04.2024 о 23 год 42 хв. в м. Первомайську по вул. Одеській ОСОБА_1 керував транспортним засобом -електричним самокатом, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини. У встановленому законом порядку на місці ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або пройти огляд в медичному закладі Первомайського ПЦМБЛ, на що ОСОБА_1 відмовився.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що огляд ОСОБА_1 не проводився. В графі «свідки огляду» відсутні.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.04.2024 гр. ОСОБА_1 в медичний заклад Первомайський ПЦМБЛ не направлявся.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний CD диск, який не відтворюється, а тому не можливо встановити чи працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці або в медичному закладі. Також в матеріалах справи відсутні будь-які письмові пояснення свідків, які б могли підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі.Отже, суд приходить до висновку, що надані письмові пояснення захисника знайшли своє підтвердження та працівниками поліції було порушено порядок проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також до матеріалів справи долучено зобов`язання ОСОБА_1 про те, що останній зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного витверезіння. Однак, суд не приймає до уваги таке зобов`язання як доказ, оскільки дане зобов`язання ніяк не підтверджує керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували правомірність винесеної постанови матеріали справи не містять.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ».

ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995р. по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» відмітив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998р. ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Також, ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

В рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що законність складання протоколу про адміністративне правопорушення з врахуванням усіх наведених обставин викликають розумні сумніви, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Будь-яких інших переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

СУДДЯ: О.В. Мельничук