Номер провадження: 33/813/1784/24
Номер справи місцевого суду: 946/1832/24
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ліпатова Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.04.2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №469937 від 03.03.2024 року вбачається, що 03 березня 2024 року о 18:37 годині, Одеська область, Ізмаїльський район, по а/д. М-15 «Одеса-Рені» 240 км. водій ОСОБА_1 керував т/з «MAN» TGX 18440 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокатЛіпатов С.В.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ізмаїльського районного суду Одеської області від 08.04.2024 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою надали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідно до якого зазначали, що ним було подано апеляційну скаргу на оскаржувану постанову 12.04.2024 року, яку було повернуто постановою Одеського апеляційного суду від 03.05.2024 року, яку було доставлено на електронну пошту захисника лише 24 травня 2024 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано клопотання про відкладення судового засідання та проведення судового засідання в режимі відеоконференції сторони захисту , а також жодні відомості про адвоката Ліпатова С.В. в оскаржуваній постанові не зазначені, що на їх думку є грубими процесуальними порушеннями.

Зазначали, що в діях ОСОБА_1 відсутній скалд адміністративного правопорушення за кваліфікацією ч.1 ст. 130 КУпАП, так як останній взагалі не керував транспортним засобом, але судом першої інстанції в цій частині прийнято помилкові висновки внаслідок чого безпідставно останнього притягнуто до відповідальності.

Вважали, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан його сп`яніння, як особа яка керувала транспортним засобом, так як суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб ОСОБА_1 має пройти на вимогу поліцейського. Тобто стороні захисту не зрозуміло, в чому саме обвинувачується водій в керуванні з ознаками алкогольного сп`яніння чи у відмові від проходження медичного огляду. Враховуючи викладене, вважали, що в такому випадку ОСОБА_1 обмежено право на захист через нечітке формулювання суті правопорушення.

Зазначали, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, так як не було залучено свідків під час оформлення адміністративних матеріалів, через нічітке формулювання інкримінованого правопорушення, у зв`язку з чим вважали його недійсним, а протокол недопустимим доказом вини ОСОБА_1 ..

Також вважали, що поліцейськими не було відсторонено водія від керування , що на думку сторони захисту свідчить про суперечливий характер інкримінуємого правопорушення ОСОБА_1 і у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів.

Зазначали, що так як Україна є учасницею Конвенції з прав людини, та повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення адвоката Ліпатова С.В. перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Ізмаїльського районного суду Одеської області була ухвалена 08.04.2024 року. Після чого апеляційну скаргу подано через суд першої інстанції поштою 12.04.2024 року. Надалі постановою Одеського апеляційного суду від 03.05.2024 року, яку було доставлено на електронну пошту захисника лише 24 травня 2024 року, що підтверджується довідкою (а.с.44). З апеляційною скаргою адвокат звернувся 24 травня 2024 року поштою що підтверджується штрих-кодом на конверті (а.с.78).

Враховуючи, що у межах строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 та його захиснику не було направлено копії постанови, якою було повернуто апеляційну скаргу, з метою забезпечення права учасників справи на доступ до правосуддя та перегляд справи судом вищого рівня, що є складовою права на справедливий суд, апеляційний суд, вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови від 03.05.2024 стосовно ОСОБА_1 ..

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.п. 7-8, 15 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №469937 від 03.03.2024 року,

-DVD диском з відеозаписом;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.03.2024 року (а.с.5).

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Апеляційним судом перевіряючи мотиви з яких виходив суд першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив вірний висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ААД №469937 від 03.03.2024 року, згідно якого 03 березня 2024 року о 18:37 годині, Одеська область, Ізмаїльський район, по а/д. М-15 «Одеса-Рені» 240 км. водій ОСОБА_1 керував т/з «MAN» TGX 18440 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився.

Відповідно до направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.03.2024 року (а.с. 5).

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до кого ОСОБА_1 з результатом про відмову від проходження процедури на стан алкогольного сп`яніння погодився (а.с.2).

Рапортом про реєстрацію події пов`язаної із повідомленням анонімної особи на лінію 102, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 керував т/з «MAN» TGX 18440 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Відеозаписом , яким підтверджується досліджені вище обставини адміністративного правопорушення вчиненим ОСОБА_1 ..

Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського фактично своїми діями та поведінкою відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції було проігноровано клопотання про відкладення судового засідання та проведення судового засідання в режимі відеоконференції сторони захисту, а також жодні відомості про адвоката Ліпатова С.В. в оскаржуваній постанові не зазначені, що на їх думку є грубими процесуальними порушеннями, апеляційний суд зазначає, що скаржник не був позбавлений права вернутися з відповідними клопотаннями до апеляційного суду, до того ж клопотання захисника про відеоконференцію було задоволено з метою недопущення порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і надано доступ до правосуддя, тому доводи апеляційної скарги частково не є слушними. так як не впливають на сутність винесеної постанови.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за кваліфікацією ч.1 ст. 130 КУпАП, так як останній взагалі не керував транспортним засобом, жодними належними та допустимими доказами не спростовано , так як в матеріалах справи достатньо належних та допустимих доказів наявності всіх підстав вважати, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а також суперечить доводам апеляційної скарги за змістом яких захисник зазначає, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан його сп`яніння, як особа яка керувала транспортним засобом, так як суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб ОСОБА_1 має пройти на вимогу поліцейського. Тобто стороні захисту не зрозуміло, в чому саме обвинувачується водій в керуванні з ознаками алкогольного сп`яніння чи у відмові від проходження медичного огляду. Враховуючи викладене, вважали, що в такому випадку ОСОБА_1 обмежено право на захист через нечітке формулювання суті правопорушення є неслушними, адже містять суперечливий характер, а з наявних в матеріалах справи чітко вбачається, що ОСОБА_1 інкриміновано адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП через порушення вимог п. 2.5 ПДР України, а саме водія який керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який на законну вимогу поліцейських відмовився від проходження процедури на виявлення стану алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, так як не було залучено свідків під час оформлення адміністративних матеріалів, через нічітке формулювання інкримінованого правопорушення, у зв`язку з чим вважали його недійсним, а протокол недопустимим доказом вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає такі доводи не заслуговують на задоволення , через те, що дії поліцейських не оскаржено у встановленому законом порядку.

Щодо доводів, що поліцейськими не було відсторонено водія від керування , що на думку сторони захисту свідчить про суперечливий характер інкримінуємого правопорушення ОСОБА_1 і у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів , апеляційний суд вважає, що вони не є слушними, адже суперечать відомостям з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№469937 від 03.03.2024 року, у правому верхньому куті якого зазначено, що від керування відсторонено, т/з припарковано на узбіччі без порушення ПДР України.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що так як Україна є учасницею Конвенції з прав людини, та повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства, апеляційний суд зазначає, що судом апеляційної інстанції надано кожному доводу апеляційної скарги належної правової оцінки , до того ж задоволено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку з власних електронних засобів, тому всі вимоги справедливого суду в суді апеляційної інстанції надано стороні захисту.

Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР).

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Отже, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 зі складенням щодо нього протоколу та ухваленням постанови судом.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.04.2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.04.2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 15 липня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький