Справа № 461/2196/24 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/811/706/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю, особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Русінової Т.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2024 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м.Львова від 17 квітня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 місяці. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 605,60 грн. судового збору. Строк позбавлення спеціального права слід обчислювати після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Відповідно до постанови суду, 06.03.2024 року о 02 год. 20 хв., у м. Львові на вул. Під Дубом, 24 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_1 , встановивши балони газовідведення, без погодження відповідного органу та внесення змін у реєстраційні документи, чим повторно протягом року правопорушення вчинив порушення ч.4 ст. 121 КУпАП.

На таку постанову представник ОСОБА_1 адвокат Русінова Т.Ю. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2024 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною. Суд першої інстанції розглянув справу всупереч вимог ст.268 КУпАП у відсутності ОСОБА_1 , а у матеріалах справи не міститься підтвердження про вручення ОСОБА_1 повістки. Відтак, про розгляд справи на 01 квітня 2024 року, ані на 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 судовою повісткою не повідомлявся і не викликався.

Стверджує, що суддею першої інстанції не застосовано всіх можливих та передбачених законом заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи щодо нього з метою дотримання його прав при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення. А отже порушено право особи на захист та справедливий судовий розгляд.

Зазначає, що засвідчення факту переобладнання та відповідності такого переобладнання нормативам та стандартам покладається на уповноважений орган, яким є Міністерство інфраструктури України чи орган сертифікації шляхом видачі відповідного сертифікату. Візуально встановити наявність у транспортному засобі газобалонного обладнання, а тим паче під час руху транспортного засобі неможливо. Рапорт посадової особи не є документом технічного характеру, зокрема технічного огляду автомобіля, яким би підтверджувався факт установки на транспортному засобі газобалонного обладнання. А протокол у цьому випадку грунтується на припущеннях інспектора поліції.

Звертає увагу що суд позбавив можливості ОСОБА_1 ознайомитися з відеозаписом події, долученим до матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складено у відсутність ОСОБА_3 , другий екземпляр протоколу йому не вручався і не направлявся, що є свідченням істотного порушення його прав, зокрема права на захист і правову допомогу.

Наголошує про те, що висновок суду про доведеність вини правопорушника з такими порушеннями, відповідно до принципу «плодів отруйного дерева» дає підстави визнаним всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустими доказами.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав доповнення до апеляційної скарги свого представника, у яких просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2024 року щодо нього, скасувати таку постанову та закрити провадження у справі. Стверджує, що наявний у матеріалах диск із відеозаписом події є недопустимим джерелом доказів.

Заслухавши пояснення апелянта та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Щодо поновлення строку апеляційного оскарження, то апеляційним судом встановлено, що оскаржувану постанову винесено Галицьким районним судом 17 квітня 2024 року, десятиденний строк апеляційного оскарження визначений ст.289 КУпАП спливав 27 квітня 2024 року. 27 квітня 2024 року це субота неробочий день. Апеляційну скаргу подано 29 квітня 2024 року у понеділок, тобто в межах строку апеляційного оскарження.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст. 32 закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати встановленим правилам і нормативам.

Згідно п. 3.1.3 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Диспозицією ч.1ст.121КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідальність за ч.4 ст.121 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого ч.1 ст.121 КупАП.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №570620 від 06 березня 2024 року; довідкою старшого інспектора ВАП УПП у львівській області ДПП Дяків Н. від 21.03.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягувався Управлінням патрульної поліції у Львівській області до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, з накладенням стягнення у розмірі 340,00 грн.; відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції.

Крім того із оглянутого апеляційний судом відеозапису вбачається, що працівниками поліції було здійснено зупинку транспортного засобу марки «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 у зв`язку із рухом такого транспортного засобу під час дії комендантської години. Надалі працівник патрульної поліції оглянув багажне відділення згаданого транспортного засобу і виявив газовий балон. Крім того на запитання працівника патрульної поліції щодо кнопки-перемикача пуску газової установки на внутрішній панелі автомобіля під кермом з лівого боку, яка була ввімкнена, водій ОСОБА_1 відповів, що не знає, що це за кнопка. Також на законну вимогу працівника патрульної поліції відкрити капот транспортного засобу, ОСОБА_1 пояснив, що не може відкрити капот. Надалі ОСОБА_1 на законну вимогу працівника патрульної поліції відмовився відкрити багажник автомобіля, неодноразово звертаючи увагу, що працівник поліції не є експертом і не вправі перевіряти чи дійсно на транспортному засобі марки «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_1 встановлено і працює газобалонне обладнання.

Такі дії ОСОБА_1 оцінюються апеляційним судом як спроба уникнути від адміністративної відповідальності.

Дані із нагрудних камер працівників патрульної поліції, що долучено до матеріалів справи, у сукупності з іншими матеріалами справи підтверджують «поза розумним сумнівом» переобладнання транспортного засобу марки «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_1 з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, це зокрема наявність в багажному відділенні газового балону, кнопки пуску газової установки на панелі інструментів, запах газу із салону автомобіля про що неодноразово вказує працівник патрульної поліції.

Відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції України 06.11.2015 року №73 (у редакції наказу Національної поліції України 19.12.2022 року №903), департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який, в тому числі, відповідно до законодавства України здійснює контроль за дотриманням власниками (володільцями) транспортних засобів, а також громадянами, посадовими і службовими особами вимог Закону України «Про дорожній рух», правил, норм і стандартів з питань забезпечення безпеки дорожнього руху, які регламентують вимоги щодо технічного стану транспортних засобів, здійснює контроль за дотриманням вимог законодавства України про дорожній рух та правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі і здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції України, приймає рішення про застосування в межах компетенції адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Працівники патрульної поліції вправі здійснювати перевірку транспортного засобу і фіксувати переобладнання транспортних засобів з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відтак апеляційні доводи у тому, що працівники патрульної поліції не є експертами є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, із оглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається що працівник патрульної поліції роз`яснив ОСОБА_1 права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, а також положення ст. 63 Конституції України. Тому апеляційні доводи у цій частині є безпідставними.

Твердження апелянта про розгляд справи у його відсутність та неналежне повідомлення про судові засідання у суді першої інстанції не можуть слугувати безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови. Із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції двічі викликав ОСОБА_1 на судове засідання (а.с.7, 11) відтак вжив заходів для належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, ОСОБА_1 мав можливість реалізувати свої визначені законом права у суді апеляційної інстанції, зокрема надав пояснення, скористався правовою допомогою свого представника адвоката Русінової Т.Ю., вказав суду, що мав можливість оглянути CD-диск із записом події із нагрудних камер працівників поліції, долучений до матеріалів справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.4 ст.121 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції згідно вимог ст.33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення та в межах санкції статті.

При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію її дій та необґрунтованість накладеного стягнення, а отже підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Русінової Т.Ю. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 17 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.