Справа № 168/261/24
Провадження № 3/168/227/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року суддя Старовижівського районного суду Волинської області Хаврона О.Й., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , постановою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2023 р. визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

01.03.2024 р. о 20.22 год. ОСОБА_1 повторно протягом року керував автомобілем марки «Citroen Berlingo», номерний знак НОМЕР_2 по вул.Дубіка в с.Буцин, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 викликався шляхом надсилання на вказану ним у протоколі адресу та за вказаним ним у протоколі номером телефону, однак в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 р. висловлена позиція, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п.41 рішення від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Разом з тим, згідно ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, беручи до уваги те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 достеменно знав про складання відносно нього протоколу (що зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення) і що відносно нього буде слухатися справа в Старовижівському районному суді Волинської області, однак не вжив жодних заходів для явки до суду, не подав клопотань щодо надання доказів невинуватості чи будь-яких інших доказів, які б вказували чи мали місце події, зазначені в протоколі та обставини їх виникнення, тому суддя вважає, що є всі підстави для прийняття справедливого, законного та неупередженого рішення без участі такого з метою своєчасності розгляду справи.

Всебічно, повно й об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суддя дійшов до такого висновку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення в повному обсязі доводиться матеріалами справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 331637 від 01.03.2024 р.;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою з спеціального технічного засобу, відповідно до якої за результатом огляду ОСОБА_1 виявлено стан сп`яніння 0,48 проміле, з результатом огляду погодився, що ствердив своїм підписом;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.03.2024 р., відповідно до якого ОСОБА_1 (у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння) направляється у заклад охорони здоров`я;

рапортом помічника чергового відділу поліцейської діяльності №1 (смт Стара Вижівка) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області від 01.03.2024 р.;

постановою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2023 р., яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу;

відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, результат огляду 0,48 % проміле, який останній не заперечував, та відображення процедури оформлення відповідного адміністративного матеріалу.

Таким чином, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повторно протягом року, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, невстановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке є грубим адміністративним правопорушенням на транспорті, пов`язаним з порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, особу правопорушника, який є військовослужбовцем, не вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, враховуючи його майновий стан, приходжу до висновку, що, виходячи із визначеної законом мети адміністративного стягнення, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу. Даних про належність ОСОБА_1 транспортних засобів на праві приватної власності до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надано.

Відповідно до ч.3 ст. 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений ч.2 цієї статті.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ч.2 ст.317-1 КУпАП).

Постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2023 р., якою до ОСОБА_1 було застосовано стягнення у виді 34 000 грн. штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу, набрала законної сили 14.03.2023 р., відтак станом 21.05.2024 р. невідбута частина стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк три роки становить 1 рік 9 місяців 24 дні (а.с. 13).

Постанова судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2023 р., якою до ОСОБА_1 було застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, набрала законної сили 09.01.2024 р., відтак станом 21.05.2024 р. невідбута частина стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк п`ять років становить 4 роки 7 місяців 20 днів (а.с. 14-16).

З огляду на вказане до накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом відповідно до положень ч.3 ст.30 КУпАП слід приєднати невідбуту частину такого стягнення попередніми постановами у виді 6 років 5 місяців 13 днів.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути 605,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ч.3 ст.30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, застосованого до ОСОБА_1 цією постановою, приєднати невідбуту частину стягнення за постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2023 р. у виді 1 (один) року 9 (дев`ять) місяців 24 (двадцять чотири) днів позбавлення права керування транспортним засобом та за постановою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2023 р. у виді 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців 20 (двадцять) днів позбавлення права керування транспортним засобом і призначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років 5 (п`ять) місяців 13 (тринадцять) днів.

Початок строку позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 рахувати з дня набрання постановою законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, у ході примусового виконання постанови суду, відповідно до ч.2ст.308 КУпАП, штраф буде стягуватися у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп. за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106 код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. Й. Хаврона