ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/293/24 Справа № 694/729/24 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Сакун Д. І. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 05.03.2024 року о 16 год. 44 хв. по вул.Дружби у м.Звенигородка Черкаської області, керував мопедом «Viper» б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилася. Своїми діями ОСОБА_2 , порушив вимоги 2.5 ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в нього були відсутні ознаки сп`яніння зазначені поліцейськими, свідки не залучалися. Законом не передбачена можливість проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу без двох свідків.

Крім того, акт долучений до матеріалів справи, не засвідчує той факт, що ОСОБА_1 в момент зупинки транспортного засобу, перебував у стані сп`яніння. Не зазначено даних особи, відсутня дата складання, місце, дані чи уповноваженою особою складено акт, оскільки прізвища працівників поліції в протоколі і акту різні. Акт огляду не був долучений до протоколу та не зазначений в ньому.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки в медичному закладі, що не відповідає дійсності. Оскільки, на місці зупинки транспортного засобу був відсутній медичний заклад, а тому неможливо було виконати вимогу поліцейського.

В судовому засідання, відеозапис не переглядався, а тому він не може бути належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 , а також на відеозапису не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а лише те, що він сидить на мопеді, який не рухається, але в іншому місці по вул.Шмідта, м.Звенигородка, що не відповідає з містом зазначеному у протоколі.

В судове засідання, призначене апеляційним судом на 09.08.2024 на 12:30 год. ОСОБА_1 , не з`явився. В апеляційній скарзі зазначено про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вважаю, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП перешкод для розгляду справи немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 , про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

-протоколу про адміністративне правопорушення Серія ААД №349463 від 05.03.2024, згідно з яким 05.03.2024 о 16 год. 44 хв. в м.Звенигородка по вул.Дружби, водій ОСОБА_1 , керував мопедом «Viper» б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, не чітка вимова), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився на місці зупинки, в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху;

- направлення поліцейського ОРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Гуменного В.В., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 до КНП Звенигородська БЛІЛ, з метою проведення огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нерозбірлива мова, за допомогою приладу «Drager» 6810. Результати огляду на стан сп`яніння: не проводився, у зв`язку з відмовою ОСОБА_3 , від проходження огляду на стан сп`яніння;

-витягу з системи «Пошук посвідчення водія ГСЦ», водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , категорії: «В» та «С» з 20.06.1992;

- копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія БАБ №177796 від 05.03.2024, згідно якої вбачається, що водій ОСОБА_3 , вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122, ч.5 ст.121, ч.2 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_3 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість її притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_3 , адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останньою інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що в нього були відсутні ознаки сп`яніння зазначені поліцейськими, свідки не залучалися. Законом не передбачена можливість проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу без двох свідків.

Дані доводи є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідно до чинного законодавства, працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження таким водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що пунктом 2.5 ПДР України встановлено обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього правила дорожнього руху не містять.

Оцінюючи позицію апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складений без залучення двох свідків, які б могли засвідчити або спростувати наявність у ОСОБА_3 , перелічених в протоколі ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає таке.

Законом України від 16.02.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесені зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021, та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, та лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

При цьому, логічне тлумачення положень ч. 2 ст.266 КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Оскільки відмова ОСОБА_3 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також пройти такий огляд у медичному закладі зафіксовано працівниками поліції за допомогою відеозапису, то проведення такого огляду без присутності свідків за умови застосування технічного засобу відеозапису, відповідає вимогам статті 266 КУпАП, що підтверджується дослідженими в суді першої інстанції відеозаписами, відповідно до яких вбачається, що ОСОБА_3 , працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, та за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_3 , неодноразово, чітко відмовився.

Щодо доводів ОСОБА_3 , з приводу того, що акт долучений до матеріалів справи, не засвідчує той факт, що ОСОБА_1 в момент зупинки транспортного засобу, перебував у стані сп`яніння. Не зазначено даних особи, відсутня дата складання, місце, дані чи уповноваженою особою складено акт, оскільки прізвища працівників поліції в протоколі і акту різні. Акт огляду не був долучений до протоколу та не зазначений в ньому, апеляційний суд зазначає, що дані доводи є неспроможними та спростовуються долученими та дослідженими в суді апеляційної інстанції матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, Серія ААД №349463 від 05.03.2024; направлення ОСОБА_3 до КНП Звенигородська БЛІЛ на огляд на стан сп`яніння; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозапису переглянутому в судовому засіданні, що підтверджує неодноразову відмову ОСОБА_3 , пройти освідування на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або у медичному закладі.

На переконання апеляційного суду, працівниками поліції дотримані вимоги закону щодо засвідчення факту відмови водія ОСОБА_4 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому твердження апелянта про зворотне не заслуговують на увагу.

Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони ні окремо, ні в сукупності, не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а тому не можуть слугувати підставами для його скасування.

Апеляційний суд враховує і те, що докази наявні в матеріалах справи взаємо узгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості, як на те вказує ОСОБА_3 , не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви в об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_3 ,. не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_3 , є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя , -

п о с т а н о в и в:

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 , без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба