Справа №727/4031/24
Провадження №3/727/1447/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці Чебан В.М., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з УПП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КпАП України.

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №692835 від 14.04.2024 року ОСОБА_1 ставиться в вину те, що він 14.04.2024 року об 11 годині 20 хвилин по вул. Університетська, 1, в м. Чернівці керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук та неприродна блідість шкіряного покрову. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Вказаним, ОСОБА_1 ставиться в вину порушення вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та пояснив, що 14.04.2024 року близько одинадцятої години він був зупинений працівниками поліції по вулиці Університетській, 1, в місті Чернівці, коли він направлявся в робочу поїздку в Румунію. Ствердив, що після зупинки його транспортного засобу працівниками поліції останні, на його думку, поводили себе упереджено та агресивно по відношенню до нього. Одразу ж після зупинки його автомобіля вказали йому що він перебуває в стані сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Після чого, працівники поліції дали йому драгер та наказали дути в трубку, що він і зробив. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння виявився негативний. Вказав, що одразу ж після зазначених подій працівники поліції почали стверджувати, що він перебуває вже в стані наркотичного сп`яніння та сказали, що йому потрібно пройти огляд в лікаря нарколога, на що він вже не погодився, оскільки вважав таку поведінку працівників поліції неправомірною та упередженою по відношенню до нього, так як він щойно вже проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу за допомогою алкотестера драгер. Ствердив, що ані наркотики, ані алкоголь він не вживав. Пояснив, що за день до подій, що вказані в протоколі, тобто 13.04.2024 року, він випив два келиха пива, але враховуючи значний проміжок часу, вважав, що 14.04.2024 року він був абсолютно тверезим, а тому, заперечував зазначені в протоколі працівниками поліції ознаки сп`яніння. На основі викладеного просив суд не притягувати його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність належних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, а тому справу щодо ОСОБА_1 необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, виходячи з наступного.

Так, у відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Згідно пункту 2, пункту 4 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункті 4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»).

Відповідно до п.12 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» вбачається, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, нормами законодавства передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський зобов`язаний направити водія в найближчий заклад охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння за встановленою законом формою направлення.

При цьому, аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що для покладення на водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, зокрема наркотичного сп`яніння, поліцейський повинен встановити наявність передбачених законом підстав вважати, що водій перебуває в цьому стані.

Водночас, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції (а.с.8), вбачається, що ОСОБА_1 спочатку було вказано поліцейськими, що в нього наявний запах алкоголю з порожнини роту (перегар) та запропоновано пройти останньому огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився, пройшовши на місці вказаний огляд.

Результат огляду виявився негативним, що окрім відеозапису підтверджується також Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів (а.с.3) та чеком алкотестера «Drager» від 14.04.2014 року (а.с.4), відповідно до змісту якого результат тесту становить 0,00 проміле.

Після чого, працівниками поліції вказано, що в ОСОБА_1 наявні крім цього ознаки наркотичного сп`яніння, однак чітко їх не озвучено, вказано лише, що в нього уповільнена реакція.

При цьому, чому саме працівники поліції направляють ОСОБА_1 для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з наявного в матеріалах справи вищевказаного відеозапису з нагрудних бодікамер встановити не вбачається можливим.

Вказане, на думку суду, свідчить про порушення працівниками поліції вимог вищевказаної Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та відповідно порушення поліцейськими процедури направлення ОСОБА_1 на огляд на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому, проаналізувавши вищевказані відеозаписи з нагрудних бодікамер працівників поліції, суд приходить до висновку, що інспектори поліції не встановили належним чином наявність у ОСОБА_1 перелічених в протоколі ознак наркотичного сп`яніння, оскільки з відеозапису судом встановлено, що останній поводить себе у соціумі адекватно, виходячи з обставин, які склались, з повним усвідомленням усього, що відбувається, його мова є розбірливою та зрозумілою, координація рухів є чіткою, жодного тремтіння пальців, блідості шкіри та почервоніння очей, обличчя чи інших частин тіла не вбачається, зіниці очей нормальні, рухи тіла звичайні.

Інших доказів, які б свідчили про зворотнє, матеріали адмінсправи не містять.

За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Отже, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №692835 від 14.04.2024 року оцінка правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, що встановлені в судовому засіданні та підтверджені матеріалами справи, в тому числі відеозаписом з нагрудних бодікамер працівників поліції.

Наведені обставини в їх сукупності, на думку суду, свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного та дослідивши наявні докази в даній адмінсправі в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 , за наведених в протоколі обставин, відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, а тому справу необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 221, 247, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду, через Шевченківський районний суд міста Чернівці, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: