П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І., за участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 564166 від 22.04.2024 вбачається, що 22.04.2024, о 03 год. 49 хв., в м. Ужгород, вул. Льва Толстого, 13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , та вжив алкогольний напій пиво «Corona» об`ємом 330 мл. після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, пояснивши, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, оскільки факту зупинки не було і такого з боку працівників поліції він не побачив. Ствердив, що в стані алкогольного сп`яніння він не перебував. Просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні у справі матеріали, приходжу до наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, до протоколу долучено наступне: копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1968843 від 22.04.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_1 поліцейським притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу, за змістом якої, 22.04.2024, о 03.49 год., в м. Ужгород, вул. Льва Толстого, 13, водій, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі, при цьому крайня права смуга була вільна, чим порушив п. 11.5 Правил дорожнього руху; розписку ОСОБА_1 від 22.04.2024, згідно з якою ним підтверджено факт залишення на зберігання транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Ужгород, вул. Льва Толстого, 46; DVD+R диск.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 по суті інкримінованого йому порушення надав письмові пояснення, зазначивши, що не погоджується, факт зупинки не побачив, в алкогольному чи наркотичному сп`янінні не перебував.

При дослідженні відеозапису з відеореєстратора (IMG_8875), який встановлено в патрульному автомобілі, тривалістю 00:01:15, суддею встановлено, що відеозапис починається з того, що патрульний автомобіль стоїть припаркованим перед іншим патрульним автомобілем, різко розвертається уліво та рухається по вул. Льва Толстого. Через деякий час видно, що попереду патрульного автомобіля на досить великій відстані від нього по вулиці рухається ще один автомобіль, який пригальмовує, повертає праворуч та паркується. Після того як автомобіль припаркувався, поліцейський на патрульному автомобілі умикає проблисковий маячок синього і червоного та припарковується біля зазначеного автомобіля.

За приписами п. 8.9 Правил дорожнього руху вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Тобто, якщо поліцейський на службовому автомобілі, то вимога про зупинку може податися за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу (типу серена), гучномовного пристрою або спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій в сторону якого це було використано повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Таким чином, транспортний засіб не був зупинений на вимогу поліцейського у відповідності до вимог п. 8.9 Правил дорожнього руху, оскільки проблисковий маячок синього і червоного було увімкнено поліцейським вже після того, як автомобіль зупинився та припаркувався. Відтак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що співробітник поліції своєчасно подає водію автомобіля передбачений п. 8.9 Правил дорожнього руху сигнал, який вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння або незгоди з результатами проведеного огляду є обов`язковим.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують у вагу та швидкість реакції в матеріалах справи відсутнє.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 564166 від 22.04.2024, водій вжив алкогольний напій після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху.

Диспозицією ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність особи за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до вимог п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного правопорушення є вживання алкоголю водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю. Інші ознаки є похідними. При цьому відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, навіть за наявності перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключає відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

У матеріалах справи відсутні відомості та докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, будь-які дані того, що водій ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди, а також після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, в матеріалах справи відсутні, у зв`язку із чим наявність в його діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, не доведена.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Статтею 62 Конституції України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин, аналізуючи досліджені під час розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «є» Правил дорожнього руху та про наявність у його діях складу передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення не підтверджуються зібраними у справі доказами, приєднані до справи докази породжують сумніви у достовірності викладених у них фактів, та ґрунтуються на припущеннях суб`єктивних даних відповідних посадових осіб, що, своєю чергою, з урахуванням наведених норм та обставин, свідчить про відсутність складу цього правопорушення.

З урахуванням викладеного, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення наявними в матеріалах справи доказами не доведена, його пояснення наявними матеріалами справи не спростовані, у зв`язку з чим провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо