КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/5689/2024
ПОСТАНОВА

03 грудня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., вирішуючи питання щодо розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , підписаної адвокатом Гаврильцем Богданом Миколайовичем, на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, студента, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з прийнятою постановою, 14 листопада 2024 року адвокатом Гаврильцем Б.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу із одночасним заявленням клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

25 листопада 2024 року матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до Київського апеляційного суду.

Клопотання про поновлення процесуального строку мотивовано тим, що захисником попередньо подано апеляційну скаргу, яку постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року повернуто особі, яка її подала.

Повторну апеляційну скаргу постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року повернуто особі, яка її подала.

Вказує, що у період з 15 жовтня 2024 року перебуває на лікарняному, що є, на думку захисника, об`єктивною причиною неможливості звернення до суду у встановлений КУпАП строк.

Уважає, що строк на оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року пропущено з поважних причин.

Мотивуючи наведеним, просить поновити строк на оскарження на постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не убачає у доводах, наведених адвокатом Гаврильцем Б.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду з огляду на таке.

Згідно із частиною 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинним законодавством регламентовано строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, а саме передбачено надання десятиденного процесуального строку на вчинення дії щодо оскарження постанови суду з дня винесення такої постанови, тобто такий процесуальний строк обраховується від дати винесення постанови.

З матеріалів справи убачається наступне.

14 липня 2024 року о 22 год. 10 хв. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №855733 про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

04 вересня 2024 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи доказів (а.с.11).

12 вересня 2024 року прийнято оскаржувану постанову. Із змісту постанови убачається, що ОСОБА_1 був присутнім у судовому засіданні при розгляді справи, надавав усні пояснення по справі.

Із даних розписки від 18 вересня 2024 року убачається, що ОСОБА_1 отримав особисто копію постанови суду 18 вересня 2024 року (а.с.16).

Відтак, строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року закінчується 23 вересня 2024 року (понеділок) з урахуванням того, що десятий день процесуального строку припадає на вихідний день - неділю.

19 вересня 2024 року адвокатом Гаврильцем Б.М. в інтересах ОСОБА_1 подано клопотання про ознайомлення із матеріалами справи. На заяві міститься власноручна відмітка адвоката про ознайомлення, проте відсутня дата ознайомлення (а.с.17).

20 вересня 2024 року адвокатом Гаврильцем Б.М. в інтересах ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направлено апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, яку постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року повернуто особі, яка її подала.

09 жовтня 2024 року адвокатом Гаврильцем Б.М. в інтересах ОСОБА_1 повторно подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, яку Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року повернуто особі, яка її подала.

Апеляційну скаргу, щодо якої вирішується питання про її прийняття, подано 14 листопада 2024 року.

До скарги долучено ряд інформаційних довідок з електронної системи охорони здоров`я, із даних яких неможливо установити особу, якої такі довідки стосуються. Також долучено лист непрацездатності, виданий Гаврильцю Б.М. , про те, що він у період з 20 вересня 2024 року по 30 вересня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Київська міська клінічна лікарня №4» (а.с.60).

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що "При розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Апеляційний суд зазначає, що клопотання про поновлення процесуального строку не може носити формальний характер, а наведені в ньому обставини повинні доводитися заявником належними та допустимими доказами.

При цьому, слід враховувати, що адвокат, приймаючи участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, діє від імені особи, якій у визначеному законом порядку надає правову допомогу.

Доводи клопотання адвоката про поновлення строку на оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року зводяться до того, що дві попередні апеляційні скарги повернуто Київським апеляційним судом постановами від 07 жовтня 2024 року та від 29 жовтня 2024 року, а також вказується на те, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Гаврилець Б.М. у період з 15 жовтня 2024 року перебуває на лікарняному.

Наведені доводи не підтверджують поважність причин пропуску строку на оскарження, з огляду на те, що в обох випадках підставою повернення стала відсутність в матеріалах справи витягу з договору про надання адвокатом Гаврильцем Б.М. правової допомоги ОСОБА_1 .

Доводи в частині перебування адвоката Гаврильця Б.М. на лікарняному з 15 жовтня 2024 року також не підтверджують поважність причин пропуску строку подання апеляційної скарги, оскільки із даних інформаційних довідок з електронної системи охорони здоров`я неможливо установити особу, якої такі довідки стосуються, натомість лист непрацездатності, виданий Гаврильцю Б.М. , стосується періоду з 20 вересня 2024 року по 30 вересня 2024 року, при цьому, слід зазначити, що в цей період ( 20 вересня 2024 року) подано особисто адвокатом Гаврильцем Б.М. на відділенні поштового зв`язку№03127 первісну апеляційну скаргу.

Відтак апеляційний суд констатує, що апеляційна скарга подана 14 листопада 2024 року, тобто через 2 місяці з дня вручення копії постанови безпосередньо ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вказує на те, що ОСОБА_1 обізнаний про існування цього судового провадження, в суді першої інстанції приймав участь та обізнаний про результат розгляду справи з дня винесення постанови, а також особисто отримав копію постанови 18 вересня 2024 року. Разом з тим, наведені в апеляційній скарзі доводи щодо поновлення процесуального строку не пояснюють причин, які перешкоджали ОСОБА_1 звернутися до суду із апеляційною скаргою у встановлений законом строк.

В апеляційні скарзі вказано, що строк пропущено з поважних причини, однак скаржником в особі захисника не надано доказів та не наведено обґрунтування наявності об`єктивних перешкод, які б дійсно унеможливлювали процес реалізації права на оскарження постанови суду у строк, визначений законом, у тому числі з дня вручення скаржнику копії постанови суду.

Відтак, з огляду на наведене, у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог статті 294 КУпАП повернути особі, яка її подає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Гаврильцем Богданом Миколайовичем, на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року повернути особі, яка її подає.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Поліщук