Провадження №: 3/336/3622/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 липня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., при секретарі Пустовіт В.О., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, зареєстрована проживаючою у АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 05 травня 2024 року об 11.15 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у районі будинку № 105 по вул. Молочній у м. Запоріжжя, при зміні напрямку руху не переконалась у безпеці та скоїла зіткнення з автомобілем ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказала, що вину у скоєнні правопорушення не визнає. Щодо обставин пояснила, що рухалась по вул. Молочній з боку автодороги Харків-Сімферополь. Маючи намір здійснити поворот ліворуч та припаркуватись, вона увімкнула покажчик повороту, пригальмувала та почала виконувати маневр повороту ліворуч. Натомість під час виконання маневру автомобіль під керування ОСОБА_2 почав здійснювати маневр обгону, внаслідок чого сталось зіткнення на зустрічній смузі руху. ОСОБА_1 вказувала, що, на її думку, вона дотрималась норм ПДР, в ДТП сталась з вини водія ОСОБА_2 , який почав прямо заборонений маневр обгону її автомобілю, хоча не мав цього робити.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що рухався на автомобілі Ланос, перед ним рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 взяв правіше та почав пригальмовувати, а покажчик лівого повороту він вчасно не побачив, тож він вирішив, що ОСОБА_1 має намір зупинитись та почав маневр об`їзду, а на зустрічну смугу руху виїхав з метою уникнення зіткнення.

В судовому засіданні за клопотаннями учасників справи судом допитані свідки.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 доводиться йому племінницею, а автомобіль, яким вона керувала, належить саме йому. Того дня вони їхали додому по автодорозі Харків-Сімферополь, а потім повернули на вул. Молочну та продовжили рух. ОСОБА_3 прийняв вправо для того, щоб припаркуватись, а ОСОБА_1 тим часом мала припаркуватись біля будинку, для чого вона увімкнула покажчик лівого повороту, пригальмувала, а потім почала маневр повороту ліворуч. натомість під час виконання цього маневру автомобіль під керуванням ОСОБА_2 почав здійснювати обгін, внаслідок чого сталось зіткнення.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що в той день вона в якості пасажира перебувала в автомобілі під керування ОСОБА_2 .. Вони рухались по траси Харків-Сімферополь, а потім повернули ліворуч на вул. Молочну. Перед ними рухався автомобіль, водій якого в останній момент увімкнув покажчик повороту, після чого почав здійснювати маневр повороту ліворуч. У свою чергу ОСОБА_2 змінив рух автомобілю ліворуч, однак сталось зіткнення.

Також судом досліджувались схема місця ДТП, протокол огляду місця ДТП, письмові пояснення водіїв, фотознімки з місця ДТП, а також відеозапис, наданий ОСОБА_1 , який не зафіксував момент ДТП, водночас з відеозапису можна встановити обстановку на місця ДТП.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 10.1 Правил дорожнього руху, який вказано у протоколі про адміністративне правопорушення як такий, якого не дотрималась ОСОБА_1 , вказує, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

В цьому випадку ОСОБА_1 , маючи намір здійснити поворот ліворуч, дотрималась встановлених правил, а саме п. 10.4 ПДР, який вказує, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Оскільки ОСОБА_1 виконувала маневр повороту ліворуч поза перехрестям та з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку (адже зі схеми ДТП та відеозапису вбачається, що проїзна частина має по одній смузі руху в кожному напрямку), вона мала обов?язок дати дорогу зустрічним транспортним засобам, яких в цьому випадку не було.

При цьому автомобіль під керуванням ОСОБА_1 вже виїхав на зустрічну смугу руху під час ДТП та саме на зустрічній смузі руху сталось зіткнення, що підтверджується схемою ДТП та поясненнями обох водіїв, тож не можна стверджувати, що вона не виконала пункту 10.1 ПДР, який вказує, що водій має переконатись у безпеці перед здійсненням маневру.

Пункт 1.4 ПДР вказує, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

У свою чергу пункт 14.2 б) ПДР вказує, що перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Між тим водій ОСОБА_2 , побачивши, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 пригальмував та водій увімкнув лівий покажчик повороту, мав зрозуміти, що водій ОСОБА_1 збирається повернути ліворуч, натомість, замість того, щоб дочекатись доки ОСОБА_1 звільнить смугу руху, після чого попрямувати далі, ОСОБА_2 виїхав на зустрічну смугу руху. Посилання ОСОБА_2 на те, що виїзд на зустрічну смугу руху був обумовлений намаганням уникнути зіткнення, свідчить про те, що водієм не було дотримано безпечної дистанції руху, яка в цьому випадку дала б можливість вчасно загальмувати без виїзду на зустрічну смугу руху, де і сталось зіткнення.

За таких обставин суд вважає, що порушень п. 10.1 ПДР в діях ОСОБА_1 не встановлено, тож суд дійшов висновку, що сукупністю досліджених судом доказів вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтвердилась, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк