Справа № 448/17/24 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І.
Провадження № 33/811/769/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гриневича Михайла Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гриневича Михайла Миколайовича на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 26 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 20.12.2023 о 23 годині 27 хвилин по вул. Я.Мудрого, 105, м. Мостиська, Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Scoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6810 та в медичному закладі відмовився під відеозапис.

Встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Гриневич М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова незаконна, така, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зауважує, що відеозапис не є безперервним, складається з одного фрагменту тривалістю 02 хв. 24 сек., який здійснений не на портативний відео реєстратор, а на мобільний телефон, який не відображає, дати, години, серії та номеру пристрою на який даний запис здійснюється.

Окрім того зазначає, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб, під час зупинки не проінформували його про реальну причину зупинки, та не роз`яснили прав, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази факту порушення ПДР.

Крім того, працівники поліції склали протокол за ст. 130 КУпАП у відсутності ОСОБА_1 та не вжили заходів щодо розшуку особи, яка залишила місце зупинки.

Звертає увагу на те, що працівники поліції не вказали ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, що свідчить про незаконність та необґрунтованість такої вимоги.

До суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, натомість захисник адвокат Гриневич М.М. не заперечував проти можливості розгляду справи без участі підзахисного, тому, його неявка, відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши пояснення захисника адвоката Гриневича М.М. на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею районного суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Суд першої інстанції на підтвердження вини ОСОБА_1 послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 653358 від 20.12.2023, акт огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу, компакт-диск із відеоматеріалами адміністративного правопорушення, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 628197 від 20.12.2023 відносно ОСОБА_1 .

Оцінивши зазначені докази, суд першої інстанції зробив висновок, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є повністю доведеною, його дії кваліфіковано правильно, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проте, такі докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи наступне.

За змістом статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має безумовне право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

За результатами розгляду справи у суді першої інстанції, на підставі досліджених доказів суддя дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, апеляційний суд вважає, що вказані висновки суддею місцевого суду зроблені внаслідок неповного з`ясування фактичних обставин справи, неналежної оцінки зібраних у справі доказів з точки зору їх допустимості та достатності та порушення вимог КУпАП в частині безпосередності дослідження доказів, а тому погодитись із цими висновками не можливо.

Так, відповідно до змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, він був складений у присутності останнього. Однак, як вбачається із відеозапису обставин події, які покладені судом першої інстанції в основу доведеності вини ОСОБА_1 , працівник поліції не складав протокол у його присутності, не роз`яснював йому права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд та інші документи містять відмітку про відмову особи від підпису чи ознайомлення. Відеозапис обставин події свідчить про те, що поліцейські не роз`яснювали ОСОБА_1 суті вчиненого правопорушення, не ознайомили останнього зі змістом протоколу та іншими документами.

Таким чином, уповноваженими особами були проігноровані вимоги глави 19 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення не складався у присутності ОСОБА_1 .

Також, у даному відеозаписі не відображено ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення та надання йому можливості надати будь-які заперечення, незгоду, зауваження чи клопотання чи відмови від їх надання.

Апеляційний суд не погоджується з такими діями працівників поліції та з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 .

При перевірці доводів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис працівників поліції, який складається лише з одного фрагменту 02 хв 24 сек, щодо події вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.4 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Проте, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення диск з відеозаписом поліцейського не містить безперервності ведення відеозйомки, та такий здійснено не на портативний відеореєстратор, а на мобільний телефон, який не відображає дати, години, серії та номеру пристрою на який даний запис здійснювався.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у протоколі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у графі «до протоколу додаються» не зазначено технічні характеристики засобу фіксації, за допомогою якого зроблено відеозапис, а в загальному вказано «відеозапис».

При цьому, наявний в матеріалах справи відеозапис містить інформацію, що суперечать даним, внесеним у протокол про адміністративне правопорушення, а саме працівником поліції ОСОБА_1 не було оголошено ознак алкогольного сп`яніння, при цьому не вчинено жодних дій для їх встановлення, однак з цих же відеозаписів чітко можна побачити, що порушення координації рухів відсутні, вимова чітка та логічна, тобто на переконання апеляційного суду працівниками поліції не з`ясовано та не встановлено достатніх підстав для проведення огляду на стан сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що поліцейський запитував чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 відмовився. Поліцейський вказав, що пропонує ОСОБА_1 проїхати в медичний заклад. Разом з тим ствердної відмови ОСОБА_1 від огляду в медичному закладі не було, при цьому ОСОБА_1 хотів з`ясувати причину зупинки його транспортного засобу. Натомість поліцейський самостійно ствердив, що ОСОБА_1 відмовляється від огляду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу І Інструкції у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Тобто вказані вимоги закону та нормативних актів зобов`язували працівників поліції в даному випадку доставити ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду. Однак працівниками поліції не було дотримано цих вимог, й відповідно допущені істотні порушення процедури огляду ОСОБА_1 та оформлення адміністративних матеріалів.

З огляду на викладене, апеляційний суд встановив те, що працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були допущені порушення вимоги КУпАП та підзаконних нормативно-правових актів, які ставлять під сумнів законність складеного протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 653358 від 20.12.2023 та можливість прийняття його до уваги як належного та допустимого доказу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Склад даного адміністративного правопорушення передбачає обов`язкову суб`єктивну сторону у формі прямого умислу, тобто у даному випадку суду необхідно встановлювати чи мало місце добровільне волевиявлення водія про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі.

Зазначені вище обставини вказують на упереджене ставлення працівників поліції до особи правопорушника та вказують на намір останніх скласти протокол за будь-яких умов, тому апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був обмежений в своєму волевиявленні щодо оголошення працівникам поліції відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гриневича Михайла Миколайовича задоволити.

Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 26 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк