КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/2967/24 Головуючий в суді І інстанції Дзюба О.А.
Провадження № 33/824/2898/2024 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Різника Ігора Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 730052 від 10 лютого 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 30 січня 2024 прку о 23 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Дніпровській набережній, 13-Б, керував автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідність обличчя, зіниці очей не реагують на світло, сухість ротової порожнини. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі лікарем-наркологом за адресою: м. Київ, вул. Запорожця, 20, зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан наркотичного сп`яніння підтверджується висновком № 000191. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Різник І.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 26 квітня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто це день винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що останнім днем апеляційного оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року слід вважати 21 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу було подано безпосередньо до суду першої інстанції лише 26 квітня 2024 року, тобто по закінченню встановленого законом строку на апеляційне оскарження та не заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, ані в апеляційній скарзі, ані в окремому клопотанні апелянтом не було заявлено про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року.

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

ОСОБА_1 та його захисник не скористались своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустив такий строк без поважних причин.

Отже, за обставин, коли апеляційну скаргу подано поза межами встановленого статтею 294 КУпАП строку та не заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не позбавлений права повторного звернення із апеляційною скаргою, виносячи на розгляд суду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження за наявності поважних причин його пропуску.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Різника Ігора Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено "20" травня 2024 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко