ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнецова Д.В.,

за участі: секретаря судового засідання Федоренко Ю.І.,

представника митниці Кондратюка А.В., Красильникової С.А.,

ОСОБА_1 та його адвоката Касянчука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі матеріли, які надійшли з Житомирської митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичної особи-підприємця, РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 17.06.2020, виданий органом №1810, , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу 07.11.2023 до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Житомир-центральний» Житомирської митниці декларантом та особою, уповноваженою на роботу з митними органами, ФОП « ОСОБА_1 » АДРЕСА_1 ; код ДРФО НОМЕР_1 до митного оформлення в митному режимі «Імпорт 40 ДЕ» подано електронну митну декларацію, якій присвоєно номер 23UA13U4, на товар (графа 31 ЕМД) «легковий автомобіль: що був у використанні, марка «SKODA», модель «OCTAVIA», номер кузова НОМЕР_3 , двигун - дизельний, робочий об`єм двигуна 1968, тип кузова - AC, колісна формула - 4*2, кількість місць - 5, країна виробництва - CZ, країна походження - CZ, календарний рік виготовлення - 2011, модельний рік виготовлення - 2011», країна відправлення/експорту (гр. 15) DE (Німеччина), та товаросупровідні документи на вказаний товар: купчий документ (invoice) від 01.11.2023 № Б/Н, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.02.2022 № GH029752.Товар ввезено на митну територію України 05.11.2023 згідно документу контролю доставки ЕМД типу ІМ40ЕЕ № 23UA51U7 через зону діяльності Львівської митниці. Згідно товарно-супровідних документів та ЕМД № 23UA13U4, одержувач/імпортер (графа 8) ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_4 , від 19.04.2018, виданий 1810 ( АДРЕСА_2 ); особа, відповідальна за фінансове врегулювання (гр. 9): ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_5 , від 12.02.2009, виданий Богунським РВ УМВС України в Житомирській обл ( АДРЕСА_3 ); декларант (графи 14, 54): ФОП ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 ; код товару (графа 33): ; країна походження (гр. 34): Чеська Республіка (CZ); валюта та загальна фактурна вартість (гр. 22): EUR 2500,00, митна вартість товару визначена за першим методом визначення митної вартості (графа 45) і становить 108417,68 гривні. У графі 47 (нарахування платежів) ЕМД № 23UA13U4 декларантом ОСОБА_1 зазначено наступні ставки платежів: мито (вид платежу 121), основа нарахування - 108417,68 грн., ставка 10%, сума - 10841,77 грн., акциз на транспортний засіб (вид платежу 185), основа нарахування 1968,00 CMQ., ставка 825,00 EUR, сума - 62866,77 грн. та ПДВ (вид платежу 128), основа нарахування 182126,22 грн., ставка 20%, сума - 36425,24 грн.

Під час перевірки ЕМД 23UA13U4 та товаросупровідних документів згенеровано серед інших СУР № 203-1 «Проведення повного митного огляду - з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації» для уточнення року виробництва (2010/2011) транспортного засобу, оскільки дата першої реєстрації зазначена 05.01.2011 (декларантом заявлено календарний та модельний рік виготовлення - 2011).

При проведенні митного огляду, вивченні складових vin-коду, табличок на автомобілі, відміток на склі та пасках безпеки автомобіля, а також при огляді речового ящика, відділу навпроти переднього сидіння пасажира в салоні автомобіля для зберігання документів та інших дрібних речей виявлено копію сертифіката відповідності на вищезазначений транспортний засіб датований - 17.12.2010, встановлено, що рік виробництва (виготовлення) даного транспортного засобу - 2010.

Таким чином, декларантом, ОСОБА_1 при розрахунку митних платежів необхідно було врахувати календарний рік виготовлення транспортного засобу 2010 року та застосувати коефіцієнт «12» щодо визначення ставки акцизного податку у відповідності до підпункту 215.3.5, пункту 215.3 статті 215 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» від 08.11.2018 року №2611-VIII. За ЕМД № 23UA13U4 від 07.11.2023, заявлена ставка акцизного податку на товар (у сумі 825 євро) була розрахована, виходячи з того, що рік виготовлення транспортного засобу є 2011, і в такому випадку, як зазначено вище, підлягали сплаті митні платежі у сумі 110133,78 грн. (в тому числі ввізне мито - 10841,77 грн., акцизний податок - 62866,77 грн., податок на додану вартість 36425,24 грн.). При митному оформленні даного товару, як такого, що виготовлений 2010 року, станом на дату подання 07.11.2023 ЕМД № 23UA13U4, ставка акцизного податку становила б «900 євро». При цьому, у графі 47 (нарахування платежів) ЕМД № 23UA13U4 декларантом ОСОБА_1 повинно бути зазначено наступні ставки платежів: мито (вид платежу 121), основа нарахування - 108417,68 грн., ставка 10%, сума - 10841,77 грн., акциз на транспортний засіб (вид платежу 185), основа нарахування 1968,00 CMQ., ставка 900,00 EUR, сума - 68581,93 грн. та ПДВ (вид платежу 128), основа нарахування 187841,38 грн., ставка 20%, сума - 37568,28 грн

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення митних правил, передбачене ст.485 МК України, формування та подача електронної митної декларації №23UА13U4 з метою неправомірного зменшення розміру сплати митних платежів та заявлення у вказаній митній декларації неправдивих відомостей щодо календарного року виробництва (виготовлення) товару (легкового автомобіля, що був у використанні, марки «SKODA» «OCTAVIA», номер кузова НОМЕР_6 ), що призвело до зменшення розміру сплати митних платежів по акцизному податку на 6715,16 грн., по ПДВ на 1143,04 грн., а всього на загальну суму 6858,2 грн.

В судовому засіданні представники митниці просили розглянути справу за наявними матеріалами та застосувати до ОСОБА_1 покарання, передбачене ст.485 Митного кодексу України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не погодився із протоколом, вказуючи, що діяв відповідно до встановлених правил та наявних документів на автомобіль, а також використав дані номеру кузова для визначення року виготовлення транспортного засобу. Після детального обстеження автомобіля представниками митниці та видачі відмови у розмитнені, він погодився із корегуванням року виготовлення, оскільки не мав іншого виходу, інакше автомобіль до сих пір би стояв на митниці. Після корегування року виготовлення всі платежі були сплачені та шкоди державі не заподіяно.

Адвокат Касянчук С.В., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні просив закрити справу відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. При визначені року виготовлення транспортного засобу ОСОБА_1 керувався та використовував товаросупровідні документи, зокрема свідоцтво про державну реєстрацію, де відображено 2011 рік як рік першої реєстрації автомобіля. Також було перевірено VIN номер кузова автомобіля та встановлено, що відповідно до стандартів ISO-3779-1983 у десятому символі коду вказано інформація щодо дати виготовлення та вказано літера «В», що відповідає 2011 року виготовлення. ОСОБА_1 не було відомо про наявність будь-якого документу, який би спростовував зазначені ним дані в митній декларації 23UА13U4, жодного умислу на зменшення митних платежів він не мав. ОСОБА_1 діяв у відповідності до методики визначення року виготовлення транспортного засобу, передбаченого Правилами митного контролю та митного оформлення ТЗ, що переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМСУ від 17.11.2005р. №1118, на підставі даних виробника, які відображені у VIN-коді автомобіля (пункт 8 Павил).

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статтею 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені норми узгоджуються з нормами статтями 245, 280 КУпАП.

Статтею 491 МК України визначено підстави для порушення справи про порушення митних правил.

Відповідно до пунктів 1-3 частини 1 статті 491 МК України такими підставами є: безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині 1 статті 319 цього Кодексу; офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організації.

Частина 1 статті 485 Митного кодексу України передбачає відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (статті 10 Кодексу України про адміністративне правопорушення), а вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

Тобто, потрібно встановити, що особа, яка вчинила склад правопорушення, передбачений ст.485 МК України, повинна діяти умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст.485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей.

При цьому, статтею 485 Митним кодексом України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Митним органам забороняється вимагати надання декларантом або уповноваженою ним особою документів та/або відомостей, якщо цим Кодексом та іншими законами України передбачено надання таких документів (відомостей) митним органам державними органами, установами та організаціями, уповноваженими на здійснення дозвільних або контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, через єдиний державний інформаційний веб-портал "Єдине вікно для міжнародної торгівлі", а також приймати і використовувати такі документи та/або відомості, надані декларантом або уповноваженою ним особою, для здійснення митних формальностей, крім випадків, визначених цим Кодексом.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (частини 5, 6 статті 264 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Частиною 8 ст. 257 МК України визначено перелік відомостей, які вносяться до митної декларації декларантом. Зокрема, відповідно до підпунктів «а», «г» п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України, до декларації декларантом вносяться відомості про найменування, код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частиною 5 статті 266 МК України визначено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, графа 31 МД повинна містити такі відомості про товар: опис товару відповідно до товаросупровідних документів в обсязі, достатньому для його розпізнання та віднесення до коду згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, у графі 31 митної декларації наводиться опис транспортного засобу: тип, модель та марка, колір, рік виготовлення та введення в експлуатацію, ідентифікаційний номер, номери кузова, шасі (рами), двигуна, об`єм двигуна (куб. см).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як встановлено вище, підставою для складання протоколу про порушення митних правил слугувало те, що згідно з митною декларацією календарний рік виготовлення автомобіля декларант вказав 2011 рік, однак дійсною датою виготовлення вказаного транспортного засобу є 2010 рік, що додатково виявлено митним органом на підставі акту огляду (переогляду) транспортного засобу від 07.11.2023р. за наслідками проведеного повного митного огляду згідно відомостей, указаних на склі та пасках безпеки ТЗ.

Згідно з п. 8 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17 листопада 2005 року (далі Правила), визначення року виготовлення транспортного засобу (далі ТЗ) здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Міжнародною організацією стандартизації (ISO) запроваджено з 1976 року міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля - ISO 3779-1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525-97 обов`язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника ТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів), за яким визначається ідентифікаційний номер ТЗ. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного ТЗ.

Стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельних років виготовлення ТЗ рекомендовано використання 10-го символу в 17-значному ідентифікаційному номері та символів, наведених у табл. 4.4 додатка 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатися за розпізнавальною частиною ідентифікаційного номера (останні 8 знаків).

Більшість виробників транспортних засобів зазначають рік виготовлення 10-м символом у 17-значному ідентифікаційному номері. Разом з тим існують виробники транспортних засобів, що зазначають рік виготовлення знаком, розміщеним в іншому місці ідентифікаційного номера транспортного засобу. Деякі виробники формують ідентифікаційний номер транспортного засобу, у якому рік виготовлення взагалі не зазначається.

За рік виготовлення транспортного засобу приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). Якщо календарну дату виготовлення транспортного засобу, який перебував у користуванні визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації транспортного засобу.

Датою першої реєстрації транспортного засобу, який перебував у користуванні, є дата, зазначена у спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорт німецького зразка або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

У разі неможливості визначення року виготовлення транспортного засобу за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на транспортного засобу.

Отже за загальними Правилами, якщо у офіційних документах на авто не відображено року виготовлення, то декларант має брати за основу рік виготовлення позначений виробником у 10-му символі 17-значного ідентифікаційного номеру автомобіля марки «SKODA» «OCTAVIA», номер кузова НОМЕР_6 , та відповідно до міжнародного стандарту ISO 3779-1983 символу «В» відповідає 2011 рік. Вказаний у ідентифікаційному номері рік виготовлення 2011 відповідав даті першої державної реєстрації автомобіля, згідно його офіційного свідоцтва про державну реєстрацію.

Таким чином декларант ОСОБА_1 діяв у відповідності до пункту 8 Правил та обгрунтовано при декларуванні взяв за основу рік виготовлення автомобіля, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації транспортного засобу, що становить -2011р. Визначення року виготовлення автомобіля згідно відомостей, вказаних на склі та на пасках безпеки ТЗ, що було використано митним органом при проведенні повного митного огляду, прямо не передбачено пунктом 8 Правил та не може ставитися декларанту в обов`язок, та відповідно у провину у разі не застосування такого способу визначення.

Правовий порядок в Україні, відповідно до статті 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Отже діючими Правилами не передбачено обов`язок декларанта проводити експертне визначення року виготовлення ТЗ та використовувати додаткові відомості з пасків безпеки та скла.

Оскільки в автомобілі марки «SKODA» «OCTAVIA», в ідентифікаційному номері № НОМЕР_6 під десятим символом знаходиться цифра «В», яка свідчить про рік виготовлення та співпадає із датою першої реєстрації, зафіксованою в свідоцтво про державне реєстрацію автомобіля, а інших відомостей про рік виготовлення в офіційних документах на автомобіль не відображено, тому декларант обґрунтовано при заповненні митної декларації керувався зазначеними даними та вказав 2011 рік.

Справжність перелічених вище документів чи достовірність зазначених у них відомостей митний орган під сумнів не ставить.

Отже, при заповнені митної декларації декларантом зазначено рік виготовлення транспортного засобу відповідно до встановленої Правилами норми, згідно з якою в разі неможливості визначення року виготовлення транспортного засобу за ідентифікаційним номером, роком виготовлення вважається рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на транспортний засіб, а також у десятому символі ідентифікаційного номеру ТЗ.

Відтак, суд вважає, що на момент подання спірної митної декларації у ОСОБА_1 не було умислу на заявлення у ній неправдивих відомостей щодо року виготовлення транспортного засобу, митному органу було подано усі наявні та достовірні документи на підтвердження цього, які дозволяли його встановити. Тому, суд вважає, що в діях декларанта відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.485 МК України.

Правова позиція по даному питанню викладена у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 року (справа №334/1738/16-а, адміністративне провадження №к/9901/11461/18), за змістом якої зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст.485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 після проведення повного митного огляду подав повторну митну декларацію та сплатив всі необхідні митні платежі, тобто не намагався ухилитися від сплати митних платежів.

При цьому, суд не бере до уваги факт того, що декларантом не було оскаржено карту відмови та ним подано іншу електронну декларацію, у якому було зазначено рік виготовлення задекларованого транспортного засобу 2011, оскільки підлягають оцінці дії декларанта, які мали місце у процесі заявлення ним відомостей у декларації №23UА13U4 від 07.11.2023 року, за що складено протокол про порушення митних правил. Також, суд вважає, що посилання митного органу на перебування ОСОБА_1 у Державному реєстрі оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, не можуть братися до уваги, оскільки це не зобов`язує його як декларанта застосовувати додаткові, прямо не передбачені законодавством методи, та діяти за порядком відмінним від того, який прописаний в пункті 8 Правил.

Таким чином, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що заповнення декларації, зокрема п. 31, та визначення року випуску транспортного засобу було здійснено декларантом у відповідності до діючих Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17 листопада 2005 року. Митним органом не спростовані вказані відомості.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 485, 527, 528 Митного кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 483 МК України - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя: Д.В.Кузнецов