ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/4004/24 Головуючий суддя І інстанції ТКАЧЕНКО О. А.
Провадження № 33/818/1397/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Остапенко С.Ю. на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.07.2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ст.130 ч. 1,122-2 ч.І КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як установив суд 23.06.2024 о 21-47 год. ОСОБА_1 керуючи мотоциклом «Viper GS-125» б/н, по вул.ПершотравневійДЗ, с.Миколаївка, Лозівського району, Харківської області, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, які подавались проблисковими маячками синього і червоного кольорів та за допомогою гучномовця, чим порушив вимоги п.2.4,8.9.б ПДР України.

Цього ж дня о 21-47 год. ОСОБА_1 керував мотоциклом «Viper GS-125» б/н, по вул.ПершотравневійДЗ, с.Миколаївка, Лозівського району, Харківської області, у стані алкогольного сп`яніння, огляд зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» (тест №1066 від 23.06.2024 із результатом 1,58%о), чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Остапенко С.Ю. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (якого саме адвокат не уточнює, але за змістом апеляційної скарги - за ч.1 ст. 130 КУпАП).

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що захисником надана нарочно апеляційна скарга 22.07.2024 року (перший робочий день після вихідного), однак постановою Харківського апеляційного суду було повернута дана скарга в зв`язку з пропущеним строком. ( скарга захисника з відміткою додається).

ОСОБА_1 постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області взагалі не отримував, що була ухвалена 10.07.2024 року, у визначений законом строк гр. не отримав, він не мав змоги своєчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою.

Вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.07.2024 року з поважних причин.

Стосовно самої оскаржуваної постанови зазначає, що проведення огляду на стан сп`яніння проводилось працівниками поліції з грубим порушенням норм чинного законодавства, у нього не було видимих ознак алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), а тому і підстав для проведення перевірки на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції не мали. Тобто, вважає, що такі дії поліцейських не відповідали тій обстановці, що була у дійсності. Більш того, йому ніхто не пропонував пройти огляд у медичному закладі, а на місці зупинки використовувався пошкоджений газоаналізатор, на який йому не надали жодного документу, та він був неопломбований, а сам ОСОБА_1 навіть наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки не довіряв працівникам поліції.

Також судом першої інстанції не досліджено у повному обсязі, чи вручалася гр. ОСОБА_1 копія протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також чи був у його присутності складений акт огляду на стан сп`яніння та направлення для огляду в медичному закладі, що є порушенням його права на захист та процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону не може вважатись належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення та братись судом до уваги.

Проте суд першої інстанції не переконався, що працівник поліції наведених вимог закону дотримався чи ні.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Названі обставини на думку авторки апеляційної скарги дають підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

В решті постанова судуд не оскаржувалась.

В судове засідання особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Остапенко С.Ю. не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційний суд зауважує, що розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався саме за ініціативою сторони захисту (судові засідання від 16.10.2024, 06.11.2024).

Таким чином, належить зазначити, що сторона захисту використала своє право бути присутньою під час апеляційного розгляду на власний розсуд.

Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги, вона має бути розглянута.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, але апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Оскаржувана постанова суддею винесена 10 липня 2024 року, останнім днем подачі апеляційної скарги, з врахуванням вихідних днів було 22 липня 2024 року, апеляційна скарга адвокатом Остапенко С.Ю. подана 23 липня 2024 року за вхідним № 12766, тобто з порушенням строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, матеріали провадження не містять даних про належне повідомлення сторони захисту про час та місце розгляду справи.

Відтак, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам.

Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. (що є предметом оскарження у названій апеляційній скарзі)

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушень і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 не надав.

Апеляційний суд вважає, що обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів, зокрема: рапортами працівників Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, тестом №1066 газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», з результатом 1,58‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ст.126 ч.2 КУпАП, фототаблицею з місця події та відеозаписом з місця події від 23.06.2024

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на те, що проведення огляду на стан сп`яніння проводилось працівниками поліції з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки у ОСОБА_1 не було видимих ознак алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), а тому і підстав для проведення перевірки на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції не мали.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції., що і було зроблено ОСОБА_1 .

А отже оспорювання підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в контексті згоди із проходженням цієї процедури ОСОБА_1 є необґрунтованим.

Що стосується доводів захисту з приводу того, що при огляді ОСОБА_1 , використовувався пошкоджений газоаналізатор, на який не було пред`явлено надали жодного документу, та він був неопломбований, а відтак отримані за його допомогою дані є сумнівними апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що вони містять свідоцтво про повірку газоаналізатору «Drager Alcotest 6810» № ARCE-0174, тобто саме того газоаналізатору за допомогою якого проводився огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 23.06.2024 року.

Згідно названого вище свідоцтва, воно є чинним до 28.09.24 року, а відтак проведення за його допомогою огляду ОСОБА_1 23.06.24 року є легітимним.

Конкретних даних про те, якого характеру пошкодження мав названий газоаналізатор та яким чином ці пошкодження могли вплинути на результати його використання апеляційна скарга не містить.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на відсутність пломб газоаналізатора є припущенням, яке не підтверджено жодними доказами.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення.

Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п.2.5 Правил дорожнього руху України та правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Остапенко С.Ю. залишити без задовлення.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.07.2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя