Справа № 462/2320/24 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 33/811/783/24 Доповідач в 2-й інстанції: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши клопотання адвоката Змислої М.Р. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня 2024 року,

встановив:

постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 /п`ятсот десять/ гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок судового збору.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , повторно протягом року, 13.03.2024 р. близько 20:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , будучи у стані сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 психологічне домашнє насильство, що проявилося у тому, що він спричинив конфлікт, у ході якого ображав дружину нецензурними словами, принижував її та чинив морально-психологічний тиск, що спричинило шкоду психічному здоров`ю заявниці, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На зазначену постанову адвокат Змисла М.Р. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня 2024 року.

Як підстави причин пропуску строку апеляційного оскарження, апелянт вказує на те, що справа розглянута у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а з копією постанови адвокат ознайомилася 15 травня 2024 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вимоги апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що необхідно відмовити у поновлення строку на апеляційне оскарження і повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Залізничного районного суду м. Львова прийнята 18 квітня 2024 року у судовому засіданні без участі ОСОБА_1 , який був неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать повістки, які знаходиться у матеріалах справи (арк., 12,13, 15,16).

Закон передбачає 10 денний строк оскарження такої постанови з моменту її винесення. Відтак строк такий у цьому випадку сплив 27 квітня 2024 року

Апеляційну скаргу подано 16 травня 2024 року, тобто майже через місяць від останнього дня строку апеляційного оскарження передбаченого ч.2 ст.294 КУпАП

Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не є поважними, а тому приходить до висновку, що представнику ОСОБА_1 адвокату Змислій М.Р. слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

відмовити в задоволенні клопотання представника особи, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 адвоката Змислої Марти Русланівни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-3 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.