Провадження № 3/554/2838/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2024 р. м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Горбунова Я.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код не відомий, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД№591349 від 18.11.2024 р. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , 18.11.2024 р. о 18 год. 50 хв., вчинила відносно своє матері ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме, висловлювалася нецензурною лайкою, принижувала її, у наслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечувала, пояснила, що не вчиняла дій, які б могли свідчити про тиск на матір. Показала, що забрала мати з села, де вона проживала раніше, і близько трьох років проживають разом в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

За цей час конфліктів між ними майже не було, але останнім часом мати часто спілкується із сином, який проживає в Росії, її настрій змінився, і вони стали часто конфліктувати на політичні теми, бо мати висловлює незадоволення ситуацією в Україні.

В конфліктних ситуаціях мати дозволяє нецензурну лексику і щоб уникнути подальших конфліктів вона переїхала проживати в інше житло, яке вимушена винаймати.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_2 не з`явилася. Повідомлялася вчасно та належним чино. У письмових поясненнях, які є додатком до протоколу зазначила, що проживає разом із донькою, яка 18.11.2024 р. поводила себе агресивно, погрожувала, ображала її нецензурною лайкою та вчиняє дії психологічного характеру.

У Формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства за наслідками спілкування з ОСОБА_2 , працівниками поліціє не було зазначеного жодного ризику.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п.п.4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дослідивши та перевіривши усі наявні в справі докази, суд приходить до переконання про закриття провадження по справі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання винуватою ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення встановлено не було.

Той факт, що сторони цих відносин проживають разом в одній квартирі посилює стан психологічної напруги та вимушеної залежності сторін. Проживання ОСОБА_1 в одній квартирі разом із потерпілою при постійних конфліктах між ними та враховуючи похилий вік потерпілої особи, суд вважає, що встановити чи відчувала при цьому потерпіла себе жертвою не можливо.

Крім того, встановити істинність конфлікту та відносин між ними у суду відсутня можливість, так як потерпіла у судове засіданні не з`явилася, з матеріалів справи, зібрані ініціатором складання протоколу, не можливо встановити чи дійсно відбувалося домашнє насильство.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні докази для встановлення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02, « Малофєева проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.. При цьому Європейський суд робиться висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що викладені факти є обставинами, які виключають провадження по справі, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, тому даний матеріал на підставі п. 1 ст. 247 КпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя Я.М. Горбунова