ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року с-ще Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сіянко В.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ВП №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.89 КУпАП, -

у с т а н о в и в :

03 травня 2024 року близько 21:00 год в с-щі Підволочиськ по вул. Джерельна ОСОБА_1 залишив велику рогату худобу у вільному вигулі на неогородженій та ненадійно ізольованій території, що призвело до вільного бродіння худоби, в результаті чого пасажирський поїзд №90 сполученням Перемишль - Київ збив бика, внаслідок чого тварина від отриманих травм загинула. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.4, 7, 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що випасає свою ВРХ на території громадського пасовища в с-щі Підволочиськ у відповідності до вимог чинного законодавства. Огородженою частиною громадського пасовища незаконно користується ПП ОСОБА_2 , який навмисно пошкоджує огорожу, відкриває ворота, з метою створення конфліктних ситуацій з мешканцями селища, оскільки тварини заходять на їхні городи та подвір`я. У зв`язку з даною ситуацією неодноразово звертався до селищної ради із заявами про вжиття заходів щодо приведення огорожі пасовища в належний стан. Враховуючи викладене, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Також в судовому засіданні ОСОБА_1 визнав, що 03.05.2024 один з його биків, який перебував за межами пасовища без нагляду, був збитий поїздом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 89 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило їх мучення, завдало їм фізичного болю, страждань, але не призвело до тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання та поводження з тваринами.

Частиною 2 ст. 89 КУпАП встановлено відповідальність за ті самі дії, вчинені стосовно двох і більше тварин, або групою осіб, або особою, яку протягом року піддано адміністративному стягненню за таке саме порушення.

Згідно з положеннями ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» поводження з тваринами ґрунтується на таких принципах:

- жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, спричиняє моральну шкоду людині;

- забезпечення умов життя тварин, які відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям;

- право власності та інші речові права на тварин у разі жорстокого поводження з ними можуть бути припинені відповідно до цього Закону;

- заборона жорстоких методів умертвіння тварин;

- відповідальність за жорстоке поводження з тваринами;

- утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.

Статтею 7 вказаного Закону встановлені загальні правила утримання тварин, що виключають жорстокість, зокрема умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям; умови утримання тварин повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби; місце утримання тварин повинно бути оснащено таким чином, щоб забезпечити необхідні простір, температурно-вологісний режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість контакту тварин із природним для них середовищем.

Статтею 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачені особливості утримання домашніх тварин, а саме: особа, яка утримує домашню тварину, при з`явленні з останньою поза місцем її утримання, зокрема зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Дозволяється утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Вказані вимоги ОСОБА_1 було свідомо порушено.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 89 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ N 734499 від 10.05.2024, згідно з яким 03.05.2024 близько 21:00 год в с-щі Підволочиськ по вул. Джерельна ОСОБА_1 залишив велику рогату худобу у вільному вигулі на неогородженій та ненадійно ізольованій території, що призвело до вільного бродіння худоби, в результаті чого пасажирський поїзд №90 сполученням Перемишль-Київ збив бика, внаслідок чого тварина від отриманих травм загинула;

- згідно з рапортом пом.чергового ВП №5 03.05.2024 о 21:29 год надійшло повідомлення про те, що в с-щі Підволочиськ поїзд збив ВРХ (бика). Виїздом на місце події встановлено, що 03.05.2024 близько 21:15 год пасажирський поїзд №90 під час проїзду через с-ще Підволочиськ наїхав на бика, належного ОСОБА_1 , ВРХ вийшла на колію неподалік станції «Підволочиськ». Внаслідок отриманих травм тварина подохла;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 - начальника станції «Підволочиськ», згідно з якими 03.05.2024 йому зателефонували та повідомили, що на мосту на колії лежить мертвий бик, який належить ОСОБА_1 , власник худоби повідомлений;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 03.05.2024, в яких зазначено, що 03.05.2024 йому зателефонували та повідомили, що один з його биків лежить мертвий на колії, заважає проїзду поїзду. Бики вийшли з пасовища з огородженої частини з вини ОСОБА_2

- згідно з довідкою - характеристикою, виданою виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради, протягом останніх років на розгляд адміністративної комісії при виконавчому комітеті селищної ради надійшло чимало адміністративних матеріалів про порушення ОСОБА_1 ст.152 КУпАП. Також на ОСОБА_1 неодноразово поступали заяви та скарги від мешканців селища щодо неналежного утримання ним ВРХ та завдання матеріальної шкоди жителям громади.

Разом з тим, до протоколу про адміністративне правопорушення не надані докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення стосовно двох і більше тварин, оскільки всі вказані вище докази стосуються лише однієї тварини, яка перебувала на вільному вигулі поза ізольованої, добре огородженої території, всупереч вимог Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», а тому вказівка в протоколі, що дане порушення вчинено відносно 17 голів ВРХ не знайшло свого підтвердження в судовому розгляді та підлягає виключенню з фабули протоколу про адміністративне правопорушення.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характерКодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, в судовому засіданні не підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 89 КУпАП, стосовно двох і більше тварин, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 89 КУпАП жорстоке поводження з тваринами - залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання та поводження з тваринами. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Суд не застосовує покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 89 КУпАП у виді конфіскації тварини, оскільки вказана тварина загинула.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку було накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір якого встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.89, 283,284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 89 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Сіянко