ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1442/24 Справа № 202/974/24 Суддя у 1-й інстанції - Волошин Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження разом з апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року стосовно

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходить військову службу у в/чі 3027, на посаді помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони та супроводу 1 гаубично-артилерійського дивізіону,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 10 (десять) діб.

Згідно з постановою суду першої інстанції, солдат ОСОБА_1 , є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

02 січня 2024 року близько 17.00 годині ОСОБА_1 перебував у тимчасовому розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду та військового стану перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду від 02.01.2024 року № 19 (Прилад № 00295-15, тест № 9913 від 02.01.2024, результат огляду - 2,21 проміле), чим скоїв військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності просить постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року змінити в частині накладеного стягнення, застосувавши до нього адміністративне стягнення не пов`язане з утриманням на гауптвахті.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність визначеного адміністративного стягнення тяжкості скоєного правопорушення та особі, яка притягується до відповідальності.

Зазначає, що судом першої інстанції при визначенні виду стягнення не враховано, що ОСОБА_1 вину у скоєному визнав, щиро кається, проходить військову службу та протягом двох років перебуває в районі бойових дій та з здійснює заходи з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Зауважує, що його участь під час бойових завдань впливає на боєздатність та забезпечення охорони частини Донецької та Луганської областей.

В обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що судовий розгляд проведено без його участі, належним чином про місце, дату та час розгляду він повідомлений не був, копію оскарженої постанови від суду не отримував. Зі зі змістом постанови ознайомився лише 02.05.2024, шляхом моніторингу електронної системи "Судова влада", тому вказані причини просить визнати поважними та строк поновити.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явився, про час і дату апеляційного розгляду повідомлений належним чином. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив проводити судовий розгляд без його особистої участі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Мотиви апеляційного суду щодо клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником. Апеляційна скарга, подана після її закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що судовий розгляд в суді першої інстанції проведено без участі сторін, в матеріалах справи відсутні відомості про направлення ОСОБА_1 копії оскарженої постанови в порядку ст. 285 КУпАП.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 під час судового розгляду в суді першої інстанції присутній не був, беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні дані про направлення йому копії постанови, у зв`язку з чим він був своєчасно необізнаний з мотивами суду, що об`єктивно унеможливлювало своєчасне складання та подання апеляційної скарги. З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і в період ухвалення оскарженої постанови проходив військову службу, апеляційний суд вважає, що для забезпечення доступу до правосуддя строк апеляційного оскарження необхідно поновити.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які зводяться до порушення судом першої інстанції норм матеріального права в частині призначеного адміністративного стягнення, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, та в апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі та накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним новий адміністративних правопорушень, також застосоване стягнення відповідає даним особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, судом першої інстанції при визначенні виду адміністративного стягнення з`ясовано та враховано в сукупності всі обставини справи, зокрема дані про особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

На переконання суду апеляційної інстанції при визначенні ОСОБА_1 виду і розміру стягнення судом враховано у повній мірі характер вчиненого правопорушення та ступінь його вини, а саме те, що ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду за місцем тимчасового розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що результат огляду склав 2,21 проміле, що значно перевищує допустимі норми та свідчить, що ОСОБА_1 перебував у середньому ступені алкогольного сп`яніння.

Апеляційні доводи, щодо неврахування даних про особу ОСОБА_1 , який протягом двох років проходить військову службу, виконує бойові завдання, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 вчинив правопорушення, саме під час несення служби. Крім того, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності на підтвердження позитивно характеризуючих його особу даних не долучено копію службової характеристики не зазначено чи відзначався він подяками, нагородами, орденами за час проходження служби.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що на території України триває воєнний стан, а ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, зобов`язаний був непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свої навички і майстерність, а також твердо знати й зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватися правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно перебувати у розташуванні військової частини у тверезому виді.

На переконання апеляційного суду, така поведінка ОСОБА_1 суттєво знижує рівень військової дисципліни та боєготовність Збройних Сил України, що в умовах сьогодення є критично неприпустимим, а тому застосування до нього більш м`якого стягнення не пов`язаного з утриманням на гауптвахті, фактично сформує негативну думку інших військовослужбовців, відповідно до якої перебування в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду не призводить до адекватної відповідальності скоєному.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити. Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун