Справа № 650/4490/24
провадження № 3/650/1815/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року в селищі Велика Олександрівка суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області Сікора О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 РВП Головного управління Національної поліції в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 31 серпня 2024 року серії ААД № 192318 вказано, що 31 серпня 2024 року о 21:03 год. ОСОБА_1 , в смт Високопілля по проспекту Горліна Бериславського району керував т/з ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 під час комендантської години в Херсонській області. В ході спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини рота. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на місці на стан алкогольного сп`яніння у визнапчений законом спосіб відмовився в категоричній формі, про насідки відмови був повідомлений. Чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

На судовому засіданні представник ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, вказавши, що поліцейським особі було безпідставно запропоновано продути газоаналізатор Драгер, оскільки щодо нього не було встановлено ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені в протоколі. Це підтверджується відео з нагрудної камери поліцейського, на якому за весь час спілкування поліцейський не озвучив відповідних обставин. Також йому не було роз`яснено його прав та не запропоновано проїхати до конкретного закладу охорони здоров`я з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Це вбачається і з протоколу, де вказано лише про відмову водія пройти огляд на місці. Крім того, водій погодився на місці зупинки пройти огляд, проте поліцейський це проігнорував та продовжив далі пропонувати пройти огляд.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та проаналізувавши доводи представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності клопотання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вказаного протоколу вбачається, що поліцейський кваліфікував дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки нею, було порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України, а отже доведенню підлягає відповідний склад адміністративного правопорушення, який полягає, зокрема, у доведенні обставин щодо:

керування особою транспортним засобом;

наявність у неї при цьому ознак алкогольного сп`яніння;

дотримання встановленої законом процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення суду були надані та ним досліджені такі матеріали: протокол про адміністративне правопорушення ААД № 192318 вказано, що 31 серпня 2024 року; відеозаписи №№

WhatsApp Video 2024-09-01 at 01.50.29, YZ00000__0060, YZ00000__0061, YZ00000__0062

Вказаними доказами не доведено вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні зазначеного правопорушення.

Так, із вказаних матеріалів встановлено, що 31 серпня 2024 року о 21.03 год. ОСОБА_1 , по проспекту Горліна в селищі Високопілля Бериславського району Херсонської області, керував транспортним засобом ВАЗ21061, державний номерний знак НОМЕР_1 , та його було зупинено з причини порушення комендантської години, після чого поліцейський перевірив документи водія та запитав у нього чи вживав той алкогольні напої, на що отримав негативну відповідь. Далі поліцейський запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки на що водій погодився. Проте поліцейський почав продовжувати пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

Тобто, суду не надано доказів наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у виді ознаки зазначеної у протоколі: запах алкоголю з рота, перед тим як розпочати процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, суду не надано доказів направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою встановлення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відповідне направлення в матеріалах справи відсутнє, а в протоколі поліцейським зазначено про те, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці. В протоколі не вказано про відмову водія від проходження огляду в медичному закладі, при тому що саме це і перебачено відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Так, вимоги щодо збирання та оформлення доказів у справах щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, визначено такими нормативними актами: статтею 266 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395; Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103; Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Відповідно до частини п`ятої статті 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП законодавцем встановлено обов`язкову умову для такого огляду це його проведення із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі такої неможливості його проведення у присутності двох свідків.

Із матеріалів справи вбачається, що поліцейський, який складав протокол обрав саме перший варіант проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 , тобто із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Суд звертає увагу, що застосування відповідних технічних засобів має бути не формальним, а здійсненим у точній відповідності з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, адже лише в такому випадку буде забезпечена достовірність отриманих поліцейським даних та виключена можливість допущення помилок при з`ясуванні дійсних обставин справи.

В даному випадку застосування поліцейським технічних засобів відеозапису покликане зафіксувати правопорушення, а значить зафіксувати усі обставини, які підлягають встановленню в даному провадженні.

Ознайомившись зі змістом відеозапису доданим до протоколу, суд встановив, що на ньому не зафіксовано факт встановлення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 адже поліцейський про це не заявляє та такі обставини між поліцейським та водієм зовсім не обговорюються.

Питання про обов`язковість дотримання поліцейським вимоги закону щодо встановлення ознак алкогольного сп`яніння водія, як необхідної умови для того, щоб розпочати процедуру проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння, неодноразово було предметом аналізу судів вищої інстанції, які однозначно дійшли висновку про порушення вимог частини п`ятої статті 266 КУпАП при невстановлені таких фактів.

Оскільки підстави регламентовані законом для проведення такого огляду поліцейським не були встановлені, суд констатує незаконність вимог поліцейського про проходження огляду водієм на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а отже відмова від такого огляду не може свідчити про неправомірні дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, в матеріалах справи відсутній рапорт поліцейського, який покликаний відобразити послідовність дій поліцейського і в якому мають бути відображені ознаки алкогольного сп`яніння водія в разі їх виявлення та обставин за яких їх було виявлено.

Отже жодними матеріалами справи не підтверджено встановлення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння про які йдеться в протоколі до моменту висловлення поліцейським пропозиції пройти огляд за допомогою газоаналізатора.

Протокол в якому зазначено про вказані ознаки, в даному випадку не може бути самостійним доказом вказаного факту, оскільки за своєю правовою природою він містить обвинувачення сформульоване поліцейським, а отже є недостатнім доказом для встановлення відповідної обставини поза розумним сумнівом.

Крім того, з відеозапису суд встановив, що водій на вимогу поліцейського погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, проте поліцейським не було розпочато відповідної процедури. Це є порушенням встановленої законом процедури проходження такого огляду, що окремо свідчить про неправомірність дій поліцейського.

Також, з протоколу встановлено, що фактично поліцейський вбачав факт вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності правопорушення у тому, що останній відмовився від проходження такого огляду в на місці зупинки транспортного засобу, що не відповідає вимогам закону, адже процедура проходження такого огляду передбачає два етапи: спочатку можливість проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу, а в разі відмови від цього або незгоди із отриманими результатами, проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я. Саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я і передбачена відповідальність інкримінованою статтею. З цих підстав відповідна обставина, в разі її встановлення, повинна бути обов`язково відображена у протоколі, за для можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд також звертає увагу на те, що у відносинах громадянин поліцейський, передбачається, що саме поліцейський є юридично обізнаним та зобов`язаний забезпечити дотримання встановленої законом процедури проходження відповідного огляду. Будь-які маніпулювання з огляду на юридичну недосвідченість громадянина не можуть допускатися поліцейським та свідчитимуть про зловживання наданими йому державою правами, наслідком чого не може бути притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, а отже провадження у справі належить закрити відповідно до пункту 1 статті 247, пункту 3 частини першої статті 284 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу на те, що враховує суспільну небезпеку правопорушень, що чиняться у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які б перешкоджали розповсюдженню таких дій, проте, саме необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), зобов`язує суд при розгляді справи та визначення винної особи керуватись, в першу чергу, засадами верховенства права, які покликані забезпечити, насамперед, сучасний правопорядок України в цілому.

Керуючись статтями 283, 284 КУпАП, а також іншими наведеними положеннями законодавства, суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення від 31 серпня 2024 року серії ААД № 192318 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: _______________ О.О. Сікора