Справа № 592/3522/24
Провадження № 3-зв/592/4/24
ПОСТАНОВА

13 березня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Костенко Владислав Геннадійович, розглянувши заяву про самовідвід судді Ковпаківського районного суду м. Суми Князєва Віктора Борисовича з розгляду справи про адміністративне правопорушення № 592/3522/24, провадження № 3/592/700/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-9 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

12.03.2024 суддя Князєв В.Б. заявив самовідвід у розгляді справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-9 КУпАП, справа №592/3522/24.

Відвід обґрунтовує тим, що під час виконання обов`язків голови суду, до нього неодноразово звертався т. в. о. заступника начальника Сумського РУП ГУНП в Сумській області - начальник слідчого відділу Породько С.В. з різного роду питань, які виникали по роботі, та у них фактично склалися товариські відносини.Вважає, що вищезазначені обставини заважають йому ухвалити об`єктивне рішення у справі стосовно ОСОБА_1 .

Згідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, положеннями якого регламентується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не містить спеціальних норм щодо подання заяв про відвід чи самовідвід судді, а також порядку розгляду цих заяв.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29.04.1988 у справі «Белілос проти Швейцарії»).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ провадження у справах про адміністративні правопорушення, є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Лучанінова проти України» (заява № 16347/02 від 09.06.2011); «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» (заява № 20347/03 від 12.03.2009).

Виходячи із системного аналізу законодавства України та усталеної практики ЄСПЛ, необхідно у даній справі застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП положення КПК України, які регламентують подібні відносини.

Вичерпний перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, встановлений ст. 75 КПК України.

Згідно ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею. Слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Порядок вирішення заяви про відвід визначений положеннями ст. 81 КПК України. Згідно з положеннями ст.ст. 75, 81 КПК України при вирішенні заяви про відвід суд не дає оцінок, щодо дотримання процесуального закону суддею.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997; (далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10.12.2009 в справі «Мироненко і Мартенко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 48 даного Закону встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Згідно пунктів 1, 2 ч. 7 ст. 56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Отже з наведеного слід дійти висновку, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Наведені в заяві про самовідвід судді Князєва В.Б. підстави для відводу відповідають п. 4 ст. 75 КПК України, тобто за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З заяви вбачається, що такими обставинами є нібито спілкування з робочих питань, у наслідок яких склалися товариські відносини. Проте саме таких обставин недостатньо для прийняття рішення про відвід судді. Заявлене твердження є занадто загальним, нічим не підтверджується та не містить об`єктивних обставин з яких можна стверджувати про наявність у судді упередженості та необхідності його відводу.

Зі справи також вбачається, що судового розгляду не призначалося, учасники розгляду не повідомляли у процесуальний спосіб про наявність підстав для відводу судді з таких підстав або тотожних тощо.

У заяві про самовідвід наведена позиція Великої палати Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 з посиланням на рішення ЄСПЛ у справі «Рудніченко проти України» від 11.07.2013. Проте ЄСПЛ зауважив, що суддя яка одноособово визнала заявника винним, раніше розглядала по суті справу про обвинувачення іншої особи, в межах якої вона виразила своє ставлення щодо участі та ролей іншої особи та заявника, зазначивши, серед іншого, що вони діяли за попередньою змовою та що заявникові належала ініціатива. Суддя фактично висловила свою позицію у справі. Відтак даний приклад не може бути використаний у даній справі.

Поряд з цим з реєстру судових рішень вбачається, що аналогічна заява про самовідвід розглянута 08.03.2024. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми заяву судді Ковпаківського районного суду м. Суми Князєва В.Б. про самовідвід від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-9 КУпАП залишено без задоволення.

Ураховуючи наведене у сукупності вбачається, що немає законних підстав для відводу судді з обставин зазначених у заяві від 12.03.2024.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 245-246 КУпАП, ст.ст. 75, 80-81 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви судді Ковпаківського районного суду м. Суми Князєва Віктора Борисовича про самовідвід у розгляді справи про адміністративне правопорушення № 592/3522/24, провадження № 3/592/700/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-9 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Г. Костенко