Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1179/24 Головуючий у 1-й інст. Лось Л. В.
Номер провадження №33/4805/1387/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Хільчевського С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Хільчевського Сергія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 06 серпня 2024 року о 07-28 год в смт Черняхів по вулиці Коростенській, 97 керував транспортним засобом OPEL, днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився на портативний відео реєстратор, чим порушив п. 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Хільчевський С.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що матеріали справи не містять доказів законної зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції та порушення водієм правил дорожнього руху, як підстави для такої зупинки. Доданий до справи відеозапис не є безперервним. Крім того, адвокат вказує на порушення працівниками поліції порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не проінформовано про порядок застосування технічного засобу, не надано для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а розписка надана після складення адміністративних матеріалів.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Хільчевсього С.О., які апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити, доходжу наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 108335 від 06 серпня 2024 року; копією постанови серії ЕНА №2764789 від 06 серпня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу до Черняхівського ТМО з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 серпня 2024 року; довідкою поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Карини Соловйової про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 видано 12 липня 2013 року; розпискою про роз`яснення прав та обов`язків; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан алкогольного сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Так, із вказаного відеозапису з нагрудних портативних камер працівників поліції вбачається, що 06 серпня 2024 року о 07-28 год поліцейський встановив особу водія автомобіля Opel д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , зазначивши, що той керував транспортним засобом без застосування ременів безпеки, у зв`язку з чим буде складена відповідна постанова. Вказавши на різкий запах алкоголю у водія, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу газоаналізатора Драгер чи у медичному закладі, ОСОБА_1 категорично та однозначно відмовився. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водію також роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. В подальшому ОСОБА_1 надано для ознайомлення складені щодо нього протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали, видано тимчасове посвідчення водія, подальший рух заборонено. Надані документи підписані ОСОБА_1 без зауважень та заперечень (мовчки).

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який у повному обсязі узгоджується з наданим відеозаписом, а доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання скаржника уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, оскільки за допомогою останнього можна відтворити обставини, за яких патрульні, після виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, а тому є належним і допустимим.

Твердження захисника, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом опосередковано спростовуються відеозаписами. Так, жодних заперечень чи пояснень щодо перебування за кермом його автомобіля іншої особи від ОСОБА_1 не надходило, а факт керування ним транспортним засобом підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення на нього за порушення ПДР за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Зі змістом даної постанови ОСОБА_1 ознайомився без будь-яких заперечень, про що свідчить його особистий підпис та відповідна відмітка. Доказів щодо скасування останньої матеріали справи не містять. У даному випадку, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 надані пояснення щодо мотивів зупинки, а тому його подальші дії регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 06 серпня 2024 року о 07-28 год в АДРЕСА_1 , що узгоджується із відеозаписами портативних нагрудних камер поліцейських.

Аргументи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не проінформовано про порядок застосування технічного засобу, не надано для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а розписка надана після складення адміністративних матеріалів, на думку апеляційного суду, є несуттєвими та жодним чином не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином наведені в апеляційній скарзі доводи не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Як встановлено під час апеляційного перегляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Хільчевського Сергія Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь