Номер провадження 3/754/2914/24
Справа №754/6361/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва О. Грегуль,

розглянувши матеріали, які надійшли з ВАПУПП в м. Києві відносно: ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до матеріалів адміністративного провадження ОСОБА_1 17.04.2024 біля 21:45 за адресою: м. Київ, вул. Милославська, 8-А керував ТЗ ВМW525 р. н. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку у лікаря-нарколога.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складене 17.04.2024 в 21:55.

Згідно розписки від 17.04.2024 ОСОБА_1 зобов'язався не керувати ТЗ ВМWхі протягом 24 годин.

Протокол складено 17.04.2024 в 22:06.

У вказаних у протоколі поясненнях ОСОБА_2 своєї вини не визнав.

Відповідно до ст. 255 КУпАП, складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ, які на виконання вимог ст. 256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.».

Згідно ст. 266 КУпАП «Особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.».

У судовому засіданні діючи від імені ОСОБА_1 адвокат Різник І.А. вини свого довірителя не визнав посилаючись на вчинення поліцейськими злочину, яке виражається у фальсифікації матеріалів справи за ч. 2 ст. 130 КУпАП, зловживання поліцейськими своїми правами з метою покращення показників роботи та отримати премій, вказував на необхідність направлення матеріалів до ДБР України для вирішення питання про притягнення поліцейських до кримінальної відповідальності, недоведеність наявності складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, зокрема, адвокат посилається на недоведеність задокументованого самого факту керування транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Додатково адвокат у судовому засіданні пояснив, що власником автомобіля є сестра його довірителя, якій зателефонували правцівники поліції та поскаржились на неправильне паркування автомобіля. Хто викликав на місце події поліцію адвокату невідомо. Сестра попросила свого брата ОСОБА_1 щоб останній пішов на місце події для перевірки і з`ясування ситуації. На місці події поліцейські без будь-яких правових підстав склади протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП лише з тієї причини, що останній раніше притягувався до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та при цьому поза відеозаписом погрожували ОСОБА_1 арештом та евакуацією автомобіля.

До протоколу додано відеозаписи з нагрудних відеокамер поліцейських та відеозаписами яких фіксується, як поліцеські палять цигарки та плюються в громадському місці, шукають протоколи, спілкуються між собою, знімається салон поліцейського автомобіля, фіксується, як поліцейський просить та диктує ОСОБА_1 , як написати розписку, що він зобов'язується не керувати транспортним засобом ще до складання самого протоколу, знімаються будинки та припарковані автомобілі.

У той же час відеозаписами з місця події не фіусуються ні факт керування, ні рух автомобіля, навіть факт перебування ОСОБА_1 за кермом будь-якого автомобіля або хоча б у салоні автомобіля, ні факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Приписами ст. 130 КУпАП чітко визначено підстави для оформлення матеріалів та притягнення до відповідальності за цією нормою права, а ст. 266 КУпАП визначено порядок фіксації огляду на стан сп`яніння або відмови від огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, працівник поліції має належним чином задокументувати та довести належними і допустимими доказами факт порушення водієм ПДР, яке пред`являлось водію перед прийняттям свого рішення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі "Steel and others v. The United Kingdom").

ЄСПЛ застосовує стандарт доказування "поза розумним сумнівом" (§§ 480, 481 рішення від 31.05.2018 у справі "Абу Зубайда проти Литви", § 26(1) рішення від 08.07.2004 у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" [3]). Водночас, стосовно доведення окремих обставин Суд визнавав за необхідне відхилитися від цього стандарту. Так, внаслідок неподання урядом запитаних істотних доказів або достатніх пояснень стосовно певних обставин, які підлягали доведенню іншою стороною, Суд вказав на можливість дійти висновків про існування цих обставин (adverse inferences), та ухвалити рішення стосовно таких обставин із застосуванням значно нижчого стандарту переваги доказів (preponderance of evidence) (§ 107 рішення від 10.12.2010 у справі "Трепашкін проти Росії (№ 2)". Суд підкреслював, що відповідно до його усталеної практики, доведеність може випливати зі співіснування достатньо сильних, чітких та взаємоузгоджених умовиводів або такого ж плану неспростованих презумпцій (§ 481 рішення від 31.05.2018 у справі "Абу Зубайда проти Литви"). Окрім того, рівень переконаності, необхідний для досягнення відповідного висновку, та, у зв`язку з цим, питання про покладення тягаря доведення, з необхідністю пов`язані зі специфікою фактів, природою тверджень та передбаченим Конвенцією правом, про яке йдеться. Суд також зважає у своїй практиці на серйозність наслідків, які пов`язані з можливим рішенням, що Договірна держава порушила фундаментальні права (§ 481 рішення від 31.05.2018 у справі "Абу Зубайда проти Литви"). Отже важливо відзначити, що ЄСПЛ у своїй практиці розмежовує окремі стандарти доказування, згадує і застосовує стандарт переваги доказів, а також відзначає, що стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться.

Матеріали справи за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 не містять жодного зафіксованого і задокументованого доказу, руху автомобіля, факту керування ОСОБА_1 автомобілем, навіть факту перебування ОСОБА_1 в салоні будь-якого автомобіля.

За таких обставин оскільки протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП не узгоджується із зібраними по матеріалах справи доказами та вимогами ст. 130 і 266 КУпАП, матеріали справи повертаються для додаткової перевірки.

При додатковій перевірці необхідно з`ясувати наявність задокументованих доказів на підставі яких поліцйейські дійшли висновку, що 17.04.2024 в 21:45 ТЗ ВМW525 р. н. НОМЕР_1 взагалі рухався під керуванням ОСОБА_1 і що останній відмовився від огляду на стан сп`яніння та чим конкретно це підтверджується і долучити дані докази до матеріалів справи.

Також при додатковій перевірці необхідно з`ясувати чи дійсно до органів поліції мало місце звернення з приводу неправильної парковки ТЗ ВМW525 р. н. НОМЕР_1 за датою, часом і місцем події вказаними в протоколі за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 130, 278, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи № 754/6361/24 відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: суду не повідомлено) за ч. 2 ст. 130 КУпАП повернути ВАПУПП в м. Києві для додаткової перевірки.

СУДДЯ: