ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2024Справа №607/10906/24

17 травня 2024 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №234215 від 01 травня 2024 року, 06 квітня 2024 року о 23 год 10 хв. під час перевірки працівниками поліції громадянка ОСОБА_1 , яка перебуває під адміністративним наглядом, була відсутня за місцем проживання по АДРЕСА_1 , чим порушила вимоги постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року про встановлення відносно неї адміністративного нагляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені інкримінованого їй правопорушення не визнала. Вказала, що 06 квітня 2024 року після 22 год перебувала за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Диспозицією ч. 2 ст. 187 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Як вбачається із протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАВ №234215 від 01 травня 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона 06 квітня 2024 року о 23 год 10 хв., будучи особою, яка перебуває під адміністративним наглядом, була відсутня за місцем проживання по АДРЕСА_1 , чим порушила вимоги постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року про встановлення відносно неї адміністративного нагляду.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено:

-електронний рапорт від 07 квітня 2024 року;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 01 травня 2024 року, згідно з якими остання повідомила, що 06 квітня 2024 року вона перебувала вдома та спала;

-постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 продовжено адміністративний нагляд терміном на 6 місяців, у тому числі заборонено виходити з дому (квартири) по місцю проживання (реєстрації) в період з 23 год 00 хв. по 05 год 00 хв. наступного дня;

-постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року та від 02 лютого 2024 року, якими ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Будь-які інші докази до матеріалів справи не долучено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила обставини, викладені у протоколах. Вказала, що 06 квітня 2024 року після 22 год перебувала за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .

Вказані пояснення ОСОБА_1 підтверджуються письмовими поясненнями останньої від 01 травня 2024 року, які знаходяться в матеріалах справи.

Суд не приймає до уваги долучений до матеріалів справи електронний рапорт працівника поліції, як належний та допустимий доказ, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Долучена до матеріалів справи постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 продовжено адміністративний нагляд, не підтверджує обставин, викладених у протоколах.

Наявні у матеріалах справи постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року та від 02 лютого 2024 року, якими ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП, не підтверджують факту відсутності ОСОБА_1 06 квітня 2024 року о 23 год 10 хв. за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 187, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька