Житомирський апеляційний суд
Справа №291/54/24 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Номер провадження №33/4805/1358/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Ковальчука А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ружинського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 11 січня 2024 року о 12-35 год в смт. Ружин Бердичівського району Житомирської області, по вул. Соборній керував транспортним засобом Peugeot 206, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Ковальчук А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що розглянувши справу у відсутності захисника без урахування поданого ним клопотання про відкладення справи, суд порушив право ОСОБА_1 на захист. Вважає, що зупинка автомобіля ОСОБА_1 не відповідала ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», що підтверджується скасуванням Ружинським районним судом Житомирської області від 03 липня 2024 року у справі №291/84/24 постанови серії БАД №555231, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.п. 9.2 ПДР КУпАП. Відтак, на думку адвоката, всі подальші дії працівників поліції не можна вважати законними, зокрема, й вимогу про проходження огляду. Зазначив, що працівниками поліції не було названо ознак сп`яніння як підстави для проходження огляду, а всупереч вимогам закону запропоновано водію їхати на огляд до лікарні у м. Андрушівка, замість найближчого закладу охорони здоров`я у смт. Ружин, хоча водій зазначав, що має інвалідність 3 групи та не може довго їхати. Адвокат оцінює дії працівників поліції як провокацію відмови водія від проходження огляду. Також у матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу із зафіксованими ознаками сп`яніння, відеозапис не є безперервним, а протокол та запис містять розбіжності у часі в 5 хвилин.

Одночасно, адвокат Ковальчук А.О. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 12 вересня 2024 року. Апеляційну скаргу захисник направив до районного суду із пропуском встановленого законом строку у перший робочий день 21 вересня 2024 року. На підставі викладеного вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, у зв`язку з тим, що доводи адвоката щодо поважності причини пропуску строку узгоджуються із матеріалами справи, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника адвоката Ковальчука А.О., які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 170641 від 11 січня 2024 року; розпискою про роз`яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до закладу охорони здоров`я Андрушівської ЦРЛ за виявленими у водія ОСОБА_1 ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці), від проходження огляду відмовився; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №555231 від 11 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП; відеозаписом фіксації правопорушення та оформлення адміністративних матеріалів.

Так, із вказаного відеозапису з нагрудних портативних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль Peugeot 206, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , пояснили причину зупинки не увімкнення відповідного сигналу повороту при зміні напрямку руху, оглянули багажник транспортного засобу. Після перевірки документів, працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння у зв`язку із звуженими зіницями очей. На запитання чи вживав той наркотичні речовини, водій заперечив. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у м. Андрушівка ОСОБА_1 однозначно та категорично відмовився. При цьому, поліцейський роз`яснив водію наслідки відмови від проходження огляду та складення відповідного протоколу й матеріалів, які в подальшому направляються до суду. Далі водію роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ознайомили під підпис із постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, протоколом, складеним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який ОСОБА_1 підписав, у письмових поясненнях зазначив, що не розуміє причину зупинки. Водію виписали тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, від керування транспортним засобом відсторонили.

Апеляційний суд звертає увагу, що хоча ОСОБА_1 заперечив вживання ним наркотичних засобів, проте у ході спілкування із працівниками поліції пояснював, що має інвалідність, переніс дві «епідуралки», постійно приймає знеболюючі препарати.

Зазначені вище докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, а відеозапис із службового автомобіля та портативних камер поліцейських, на думку апеляційного суду, не має ознак монтування, є послідовним та відображає достатньо повну інформацію щодо загальних обставин перебігу подій 11 січня 2024 о 12-35 год. в м. Ружині, по вул. Соборній, дії учасників та відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та вимогам ст. 251 КУпАП.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та його зупинка була обумовлена порушенням Правил дорожнього руху, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 5). Посилання апелянта на ту обставину, що судовим рішенням було скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР, винесену відносно ОСОБА_1 , а тому зупинку його автомобіля не можна вважати законною, як і наступні дії працівників поліції, апеляційним судом не приймаються, як такі, що не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У даному випадку, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 , йому надані чіткі пояснення щодо мотивів зупинки, а тому подальші дії водія регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не складався акт огляду на стан сп`яніння, на думку суду, не заслуговують на увагу та правового значення не має, оскільки водій відмовився від проходження будь-якого огляду. Разом з тим, перелік ознак, за якими у поліцейських виникли підстави вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні до Андрушівської ЦРЛ, а саме: звужені зіниці. Крім того, пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Працівники поліції зауважили водію на звужені зіниці, що є однією із ознак наркотичного сп`яніння як підставу для вимоги про проходження відповідного огляду.

Аргументи скарги щодо вимоги працівників поліції про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у Андрушівській ЦРЛ замість найближчого медичного закладу не заслуговують на увагу, оскільки із відеозапису вбачається, що водію роз`яснено, що вказаний огляд у смт. Ружин не має можливості пройти, тому змушені везти до іншого району. Доказів на спростування зазначених доводів апеляційна скарга не містить.

На підставі викладеного, доводи адвоката щодо провокації працівників поліції відмови від проходження огляду ОСОБА_1 є надуманими та спростовуються зібраними у справі доказами.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про помилкові цифрові показники часу проведення відеозапису, оскільки, на переконання апеляційного суду, вони є незначними, не впливають на його достовірність та не викликають сумнівів у відповідності відеозапису обставинам справи.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складення протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Також з матеріалів справи вбачається, що судові засідання в даній справі у суді першої інстанції, призначені на 26 лютого 2024 року, 11 квітня 2024 року, 20 червня 2024 року, відкладались за клопотаннями ОСОБА_1 та його захисника Ковальчука А.О. Матеріалами справи підтверджено обізнаність ОСОБА_1 та його захисника про розгляд адміністративних матеріалів Ружинським районним судом Житомирської області, у зв`язку із наявними у справі поштовими повідомленнями про вручення судових повісток та неодноразовим поданням клопотань про відкладення слухання справи (а.с. 9, 10, 12, 17, 20, 21, 23, 26, 28, 31). Аргументи апеляційної скарги щодо незаконності дій суду першої інстанції у частині розгляду справи у відсутності скаржника та його захисника є необґрунтованими та не узгоджуються із матеріалами справи, а проведення судового засідання із винесенням постанови 05 вересня 2024 року у відсутності вищевказаних осіб узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини та відповідає нормам ст. 268 КУпАП. Тому доводи ОСОБА_2 щодо порушення судом його права на захист апеляційний суд вважає необґрунтованими. Окрім того, апеляційний суд зауважує, що під час апеляційного розгляду справи були вислухані та оцінені усі доводи ОСОБА_1 та його захисника Ковальчука А.О., які останні не змогли висловити у місцевому суді, дана оцінка доказам у справі.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді районного суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ружинського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь