Номер провадження: 33/813/1829/24
Номер справи місцевого суду: 507/670/24
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т. П.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Пуха А.М.

осіб, які з`явилися до судового засідання:

- ОСОБА_1 ,

- захисника Пілюка Руслана Валерійовича,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 200738 від 18.03.2024 року, водій ОСОБА_1 17.03.2024 року о 23:53 годині, на автодорозі Балта-Криве Озеро, в с. Янишівка Подільського району Одеської області, (блок-пост), керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Drager». Результат 1.17 % проміле. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.03.2024 року ОСОБА_1 був зупинений 17.03.2024 року о 23 год. 53 хв. Час зупинки узгоджується з дослідженим в суді відеозаписом моменту зупинки. Але до протоколу додається роздруківка електронного пристрою «Драгер» в якій чітко зазначено що освідування ОСОБА_1 відбулось 23 год. 49 хв. Тобто освідування відбулось за 5 хв. до зупинки. Таким чином факт сп`яніння ОСОБА_1 не підтверджено належними та допустимими доказами. З цих підстав просить скасувати оскаржувану постанову.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта та його захисника, які з`явились до судового засідання та підтримали апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.

При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З положень ст. 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735).

Зокрема, положення п. 5 Порядку № 1103 встановлюють, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За приписами п. 3, 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 200738 від 18.03.2024 року, водій ОСОБА_1 17.03.2024 року о 23:53 годині, на автодорозі Балта-Криве Озеро, в с. Янишівка Подільського району Одеської області, (блок-пост), керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Drager». Результат 1.17 % проміле. Також з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається що ОСОБА_1 отримав тичасовий дозвіл на право керування транспортним засобом: ТД № 581733 від 18.03.2024 року. ОСОБА_1 підписав вищевказаний протокол. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП(а. с. 3).

Згідно роздруківки (чеку) газоаналізатора Драгер 6810, з якого встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими проведений 17.03.2024 року о 23-49 год. з використанням спеціального технічного засобу, а саме газоаналізатора Драгер 6810, прилад №ARВL-0595, принтер № ARАM-5660, останнє градуювання 31.10.2023 року. Тест № 1523 показав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду: 1.17 ‰. ОСОБА_1 підписав даний чек ( а. с. 2).

До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських, дослідженням яких встановлено, що 17.03.2024 року працівники поліції, які знаходились на блок пості, зупинили ОСОБА_1 на транспортному засобі «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номер НОМЕР_1 на автодорозі Балта-Криве Озеро, в с. Янишівка Подільського району Одеської області.Під час розмови працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та пред`явив йому вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер 6810. Працівник поліції надав запакований мундштук для приладу для його розпакування та після здійснення контрольного забору повітря та перевірки, що в приборі відсутні залишки алкоголю, поліцейський повідомив ОСОБА_1 порядок застосування приладу Драгер 6810. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6810, що показав позитивний результат, а саме: 1.17 ‰. Після огляду на Драгер 7510 поліцейський спитав ОСОБА_1 , чи згоден він з отриманим результатом та останній погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Драгер 6810. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. З відеозапису також вбачається подальшу незгоду ОСОБА_1 з відстороненням його від керування транспортним засобом. У зв`язку з активними діями ОСОБА_1 щодо перешкоджання працівникам поліції на їх закону вимогу здійснити евакуювання автомобіля на штраф майданчик, останніми було складено відносно ОСОБА_1 протокол за ст. 185 КУпАП.

Згідно з рапортом поліцейського СРПП ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Дяченка Д.А., який було надано в суді першої інстанції, вбачається, що з технічних причин на приладі «Драгер» проходження огляду ОСОБА_1 було зафіксовано некоректно - 17.03.2024 року о 23:49 годині, хоча вірний час на той момент був 17.03.2024 року о 23:58 годині;

Також, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, вбачається, що технічний прилад «Драгер», за допомогою якого було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходиться у справному стані, повірка чинна до 31.10.2024 року.

Як було встановлено, в ході дослідження долучених відеозаписів до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 після складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП було складено також і протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП (злісна непокора працівникам поліції в здійсненні евакуації транспортного засобу відстороненої від керування особи на штраф майданчик).

Згідно ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Любашівського районного суду Одеської області від 10.06.2024 року у справі № 507/669/2, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП. У вказаному судому рішенні міститься таке формулювання: « ОСОБА_1 18.03.2024 року о 01:00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на блокпосту в с. Янишівка Подільського району Одеської області».

Дана постанова набула чинності і в апеляційному порядку не оскаржена.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановленні рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2019 року у справі № 607/2509/14-ц, де зазначено, що з огляду на вимоги процесуального закону, суд не здійснює переоцінку доказів, у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Тобто,постановою Любашівського районного суду Одеської області від 10.06.2024 року у справі № 507/669/24 встановлені обставини перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння 18.03.2024 року о 01-00 годині, які мають преюдиційне значення для розгляду даної справи, оскільки злісна непокора працівникам поліції з боку ОСОБА_1 відбулась під час оформлення матеріалів пов`язаних з керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і відсторонення його від керування транспортним засобом з доставкою автомобіля на майданчик тимчасово затриманого транспорту .

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 11.08.2023 року ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо неспівпадіння часу на електронному чеку драгера, при проходженні процедури на стан сп`яніння та часом зупинки ОСОБА_1 відображеному на відеозаписі, спростовується доказами долученими до матеріалів справи в сукупності. Так з дослідженого відеозапису, який здійснює безперервну фіксацію, об`єктивно висвітлює обставини подій, здійснений в порядку передбаченому законом, вбачається як працівники поліції, при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився, працівники поліції, здійснили контрольний забір повітря, надали запакований мундштук, і після проходження огляду ОСОБА_1 , на екрані приладу висвітився результат 1,17% проміле. Заперечень щодо цього у останнього не виникало.

В рапорті працівника поліції, який міститься в матеріалах справи,який був поданий на ім`я начальника ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, зазначено, що прилад «Драгер» працює від батарейок та час на приладі «Драгер» збився із технічної причини.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, вбачається, що технічний прилад «Драгер», за допомогою якого було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходиться у справному стані, повірка чинна до 31.10.2024 року.

Таким чином, захисник вказуючи на формальні порушення, які виникли з технічних причин роботи приладу, не навів достатніх аргументів, які б спростовували інші докази з яких вбачається вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, за наявності безперервної чіткої відеофіксації, сам лише факт несинхронізації часу у технічних приладах з розбіжністю у декілька хвилин, між часом виставленим на приладі «Драгер» та часом виставленим у нагрудній відеокамері поліцейського, не є достатньою підставою для висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 в адміністративному правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений: 12.07.2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе