Номер провадження: 33/813/1210/24
Головуючий у першій інстанції Русєва А. С.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Федорончука Ігоря Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморський районного суду м. Одеси від 20 березня 2024 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн (а.с. 32-34).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Федорончук Ігор Володимирович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав? що судом першої інстанції при розгляді справи не встановив наявності факту керування апелянтом транспортним засобом, оскільки на відеозаписі, долученому до матеріалів протоколу про адміністративні правопорушення зафіксовано безпосередньо спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 з нерухомому автомобілі з вимкненим двигуном. Разом з тим, представник апелянта вказує, що працівниками поліції було порушено норми чинного законодавства, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яким саме технічним засобом було проведено огляд на стан сп`яніння та невірно вказано пункт ПДР, котрий було порушено ОСОБА_1 . Таким чином, також звертає увагу на ет, що суд першої інстанції вийшов за межі наданої йому чинним законодавством України компетенції та фактичного сам зміним обвинувачення, оскільки у протоколі зазначено про порушення п. 2.9 ПДР, а фактично суд вказав на порушення апелянтом п. 2.5 ПДР. До того ж, зазначає, що технічний прилад «Драгер» за допомогою якого було проведено огляд на стан сп`яніння був несправним, оскільки на роздруківці про результати огляду вказано, що температура повітря при проходженні алкотесту було 17 градусів за Цельсієм, однак як вбачається із відповіді на адвокатський запит, у день проходження відповідного медичного огляду та складення протоколу про адміністративне правопорушення температура повітря не перевищувала 4.8-5.2 градусів за Цельсієм. Окрім того, вказує, що із наявного у матеріалах справи відеозапису не вбачаються заявлені ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та не відсторонив останнього від керування транспортним засобом, що у свою чергу свідчить про відсутність в апелянта будь-яких ознак алкогольного сп`яніння (а.с. 39-49).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.04.2024 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 07.05.2024 року (а.с. 52-53). У зв`язку із надходженням на адресу суду від представника апелянта клопотання про відкладення судового засідання, розгляд справи було відкладено на 21.05.2024 року (а.с. 55-56, 57).

В судовому засіданні 21.05.2024 року був присутнім представник апелянта адвокат Федорчук Ігор Володимировича, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, оскаржувану постанову просив скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, наведенні доводи апелянта, пояснення представника апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього повністю встановлена та доведена зібраними по справі матеріалами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 649170, актом огляду, роздруківкою з приладу «Драгер» та долученим відеозаписом з портативних камер працівників поліції.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 649170, 24.11.2023 року ОСОБА_1 близько 01 год. 30 хв. в м. Одеса по вул. Преображенська, 34 керував транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляду на стан сп`яніння зі згоди водія було проведено у встановленому законом порядку, із встановленням результату огляду 1,99 проміле, чим порушено вимоги п. 2.9в Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження наведених у протоколі відомостей, в якості додатків було долучено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, зазначення про долучення якого також містить відмітку у протоколі. Проаналізувавши долучений відеозапис, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що відео в повній мірі фіксує та відтворює подій, що відбувалися в день складення протоколу, в тому числі й безпосередньо сам момент проходження огляду, зі згоди водія, за допомогою газоаналізатору «Драгер», результати такого огляду та в подальшому відмову особи від проходження огляду у медичному закладі. При цьому, з відеозапису також вбачається місце розташування транспортного засобу на момент приїзду працівників поліції, а саме на проїзній частині вул. Преображенська, перед світлофором, з увімкненим аварійним сигналом, що в свою чергу, зважаючи на відсутність будь-яких заперечень стосовно факту керування транспортним засобом, безпосередньо особи відносно якої складено протокол, під час спілкування з поліцейським та загалом протягом всього періоду оформлення адміністративних матеріалів, спростовують відповідні доводи апелянта в цій частині. Натомість, особа в процесі спілкування з працівника поліції неодноразово повідомляла обставини щодо прямування до готелю, з метою залишення там на ніч, який згідно ввімкненого на телефоні додатку карти, знаходиться близько 500 метрів від місці зупинки, та саме у вказаний готель, зі слів ОСОБА_1 , останній прямував.

З долученого відеозапису також вбачається, що огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер», із встановленням результатів такого огляду 1,99 проміле, з якими в свою чергу останній погодився, враховуючи відмову від проходження такого огляду у спеціалізованому закладі охорони здоров`я. При цьому, як правильно зазначено судом першої інстанції, згідно наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» становить 1 рік. Долученою до матеріалів справи роздруківкою з приладу «Драгер», за допомогою якого було проведено особі відповідний огляд, встановлено останню дату проведення повірки засобу вимірювальної техніки, а саме 12.10.2023 року. За таких обставин, враховуючи дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння 24.11.2023 року, відповідні доводи апелянта в цій частині також відхиляються апеляційним судом. При цьому, слід зазначити, що особа протягом всього періоду спілкування з працівниками поліції та оформлення адміністративних матеріалів будь-яких посилань щодо несправності даного газоаналізатора не зазначав та у відповідності до положень п. 5 розділу 2 Інструкціїіз проханням про надання сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які надаються поліцейським лише на вимогу особи, не звертався. Також, ОСОБА_1 , котрий згідно наявної в матеріалах справи довідки, має досить тривалий стаж водія, в повній мірі ознайомлений з положеннями Правил дорожнього руху, не був позбавлений самостійно проїхати до медичного закладу задля проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, працівниками поліції було детально проінформовано ОСОБА_1 щодо заборони останнього після оформлення адміністративних матеріалів керувати транспортними засобами, в тому числі неодноразово повідомлено про відсторонення такої особи від керування транспортними засобами у відповідності до положень ст. 266 КУпАП (22 хв. 10 сек.). Зазначене в свою чергу також вбачається з долученого відеозапису подій та відповідно спростовує доводи апелянта в цій частині. Доводи апелянта щодо не наведення в протоколі відповідних ознак алкогольного сп`яніння та взагалі їх відсутність у особи, відносно якої складено протокол, також спростовуються апеляційним судом, з огляду на вищенаведені встановлені обставини справи, в тому числі безпосередньо результатів проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме 1,99 проміле, які в своїй сукупності в повній мірі підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, за наведених обставин, оскільки доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та оскаржуваної постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Федорончука Ігоря Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморський районного суду м. Одеси від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк