Справа № 740/2833/23 Головуючий у 1 інстанції Гагаріна Т. О.
Провадження № 33/4823/269/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Салая Г.А.,

захисника Котенка А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 червня 2023 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, інвалід 2 групи, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Місцевим судом встановлено, що 28 квітня 2023 року, об 11:44 год, ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоду психічному здоров`ю останньої та вчинив домашнє насильство.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, скасувати її та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що рішення суду прийняте без урахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин справи. Звертає увагу, що у цьому випадку дійсним є лише факт того , що атмосфера взаєморозуміння між ним і співмешканкою була відсутня, мав місце конфлікт, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством. Зазначає, що конфлікт носить обопільний характер, при цьому, образливі висловлювання в межах конфлікту за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю співмешканки не охоплюється складом адміністративного правопорушення. Наголошує на відсутності у матеріалах справи достатніх доказів, які підтверджують доведеність його вини у вчиненні домашнього насильства стосовно потерпілої співмешканки. Зауважує, що у судовому засіданні участі не брав, копію постанови суду не отримував, про її існування дізнався в кінці січня місяця 2024 року, коли отримав повідомлення від ДВС, тому вважає пропущений строк на апеляційне оскарження з поважних причин.

В засіданні апеляційного суду захисник Котенок А.П. підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити з викладених в ній підстав.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні місцевого суду адвокат Ващенко М.О. просила розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції були підстави для розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Це рішення судом належним чином мотивоване.

При цьому судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, враховується, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом.

Відповідно ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема, умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 342466 від 28.04.2023 ОСОБА_1 власноруч його підписав (а.с. 2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій та є одним із джерел доказів, відповідно до положень ст. 251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються письмовою заявою потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 3), письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 28.04.2023 (а.с. 4), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 28.04.2023 (а.с. 5), рапортом від 28.04.2023 (а.с. 7), копією постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яка набрала законної сили 10.03.2023 року (а.с. 8).

Згідно письмового пояснення ОСОБА_1 , він 28.04.2023 року, близько 11:44 год, вчинив домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме вдарив її по нозі дверима, потім, коли вона сховалася до ванної кімнати, почав вибивати двері, ображав її та хотів ще вдарити. Потім він пішов на вулицю, після чого приїхав наряд поліції.

Що стосується тверджень апелянта про підстави виникнення сварок, то апеляційний суд відмічає, що у цьому випадку не має значення сама причина конфлікту, яка призвела для вчинення домашнього насильства, адже жодних підстав немає для виправдання домашнього насильства відносно будь-якого потерпілого.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію слід розцінювати як намагання правопорушником уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї співмешканки, а саме ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

З метою доступу до правосуддя вважаю за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 червня 2023 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 червня 2023 року.

Залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 червня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай