П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

Пустовіт О.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працевлаштований, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

10.11.2024 о 08-50 год. ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Січеславська біля е/о 151, в м. Кривому Розі, Дніпропетровської обл., керував транспортним засобом ВАЗ 210700-200, р/н НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України. Інкриміноване правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, вчинено повторно протягом року.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд вважає, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі

ОСОБА_1 , у судовому засіданні, справа призначалася до розгляду, порушник не з`явився до суду, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними, з метою дотримання розумного розгляду справи, забезпечення можливості своєчасного притягнення особи до відповідальності у випадку доведення її винуватості та уникнення безкарності, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, надавши оцінку доказам в їх сукупності, доходить до такого висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №170244 від 10.11.2024 слідує, що ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Січеславська біля е/о 151, в м. Кривому Розі Дніпропетровської обл., керував транспортним засобом ВАЗ 210700-200, р/н НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України. Інкриміноване правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 повторно протягом року. Транспортний засіб ВАЗ 210700-200, р/н НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 .

Вищезазначені обставини зафіксовані в рапорті інспектора патрульної поліції від 10.11.2024 та відеозаписі подій, який міститься на DVD диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 170244 від 10.11.2024, при цьому посвідчення водія на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 не видавалось, що підтверджується відповідною довідкою від 11.11.2024.

Також встановлено, постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 12.04.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Пунктом 2.1 «а» ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За таких обставин, сукупність вищезазначених допустимих, правдивих та достатніх доказів поза розумним сумнівом сприймається судом як підтвердження порушення ОСОБА_1 п.2.1. «а» ПДР України, вчинене протягом року з дня вчинення попереднього правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 також наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за ознаками: повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Обираючи вид і міру стягнення суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує особу ОСОБА_1 , який раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення, усвідомлене вчинення ним інкримінованого правопорушення, що свідчить про зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом без його вилучення, яке відповідно до вимог ст.23 КУпАП суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 30, 33-36, 40-1, 124, 130 ч.1, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., в дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 7 (сім) років без вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, потерпілим протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: О. Г. Пустовіт