Справа 362/6210/24
Провадження 3/362/2883/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2024 року місто Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, житель АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ст. 173, ст. 185 КУпАП

встановив:

21.08.2024 о 01:55 год. у с. Устимівка Білоцерківського району Київської області по вул. Білоцерківська, 23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hunter Volt HM50 QT-V, без державного номерного знака, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) та у порушення вимог п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також 21.08.2024 о 01:55 год. у с. Устимівка Білоцерківського району Київської області по вул. Білоцерківська, 23, ОСОБА_1 неодноразово виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, поводив себе зухвало та нахабно, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Крім того 21.08.2024 о 01:55 год. у с. Устимівка Білоцерківського району Київської області по вул. Білоцерківська, 23, ОСОБА_1 не виконував законну вимогу поліцейського про припинення правопорушення, а саме виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції та неодноразово погрожував, чим порушив людську гідність та мораль.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив факт своєї винуватості у скоєнні цих правопорушень. Пояснив, що той вечір провів у кума, який проживає неподалік. Вживали алкогольні напої. Потім пішов додому. По приходу вирішив забрати свій скутер, який стояв зовні біля воріт його домоволодіння. Відчинив хвіртку і хотів «закотити» скутер у подвір`я, так як він був у несправному стані. Ключі і телефон поставив у багажне відділення скутера, яке знаходиться під сидінням цього транспортного засобу. Однак вітер зачинив хвіртку і він не зміг зайти всередину. Тоді він почав діставати ключі від хвіртки з багажного відділення і у цей момент прибули поліцейські. Вони почали стверджувати, що він кервав цим транспортним засобом. Запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він відмовився, так як транспортним засобом не керував. Надалі працівники поліції вимагали у нього документи, які посвідчують особу. Він цю вимогу не виконав, так як документи у нього були відсутні. Через це працівники поліції його затримали, завдали тілесних ушкоджень, одягли кайданки і доставили до відділення поліції, ніби як для встановлення його особи. За його вимогою туди прибув захисник. Поліцейські продовжували пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння, він знову відмовився, так як не був водієм. Тоді оформили усі протоколи у присутності захисника. Запевнив суд, що нецензурною лайкою не виражався, нічого не порушував. Натомість поліцейські поводили себе зухвало, ображали і принижували його, а після встановлення його особи і оформлення протоколів відмовились доставити його додому, хоча то була ніч, а він був побитий і без документів. Він неодноразово телефонував на лінію «102», щоб повідомити про це. Врешті-решт поліцейські відвезли його додому.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Дейнека С.Л. (діє на підставі ордеру серія АІ № 1685642 від 21.08.2024) у судовому засіданні категорично заперечив винуватість ОСОБА_1 у скоєнні цих правопорушень. З-поміж іншого вказав, що поліцейські не мали жодного права застосовувати спецзасоби (кайданки) при затриманні ОСОБА_1 . Вважає, що поліцейські навмисно провокували його підзахисного, який поводив себе цілком адекватно. Щодо протоколу за ч. 1 ст. 130 КупАП вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, так як відсутні будь-які докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Наголосив, що транспортний засіб, яким нібито керував ОСОБА_1 , мав технічні несправності, що унеможливлює його експлуатацію. Надав суду акт дефектування від 20.08.2024, який виданий ТОВ «ВЕРТЕКС 22». Наголосив, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП працівниками поліції необхідно довести факт керування водієм даним транспортним засобом, а не перебування поряд чи на ньому. Звернув увагу суду, що у порушення інструкції направлення на проведення огляду у медичному закладі не оформлялось і не вручалось ОСОБА_1 . Просив суд закрити провадження у справах про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173, ст. 185, ч. 1 ст. 130 КупАП за відсутністю події і складу правопорушення.

За клопотанням сторони захисту до суду викликалися працівники поліції, які оформляли дані адміністративні протоколи та додатки до них.

Свідок ОСОБА_2 (поліцейський, який оформляв протокол про адміністративне правопорушення за ст. 126 та ст. 130 КупАП) надав суду пояснення, що тієї ночі з напарником виконували службові обов`язки. Перебували у службовому автомобілі. Повз них проїхав моторолер. Оскільки була комендантська година, вони вирішили наздогнати водія того транспортного засобу для перевірки його документів. Потім водій зупинився біля одного з будинків у с. Устимівка і почав виймати свої речі з багажного відділення скутера. Вони підійшли до водія і поцікавилися чому він порушує комендантську годину. Поросили пред`явити документи. Водій категорично відмовився надавати документи, стверджуючи, що вони не є поліцейськими, вимагав пред`явити службові посвідчення, що було виконано неодноразово. Поведінка ОСОБА_1 була неадекватною, він лаявся, намагався залишити місце події тощо. На неодноразові прохання припинити неправомірні дії він не реагував, а тому його було повідомлено про застосування щодо нього спецзасобів, а також вирішено затримати водія для встановлення його особи. ОСОБА_1 доставили до відділення поліції, туди також прибув захисник за вимогою останнього. На прохання захисника з ОСОБА_1 було знято кайданки, однак навіть у присутності захисника ОСОБА_1 не припинив поводити себе зухвало, ображав працівників поліції у приміщенні відділення поліції. Припинити такі дії ОСОБА_1 просив також його захисник. Коли особу водія було встановлено, то йому знову (вперше така пропозиція лунала на місці зупинки транспортного засобу) запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, він категорично відмовився. Оформили усі три протоколи, додатки до них. Після цього ОСОБА_1 було доставлено до місця затримання. Звернув увагу суду, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксований, так як службовий автомобіль не обладнаний відеореєстротором, а бодікамера, яка знаходилась на форменому одязі, не охоплювала обстановку за межами автомобіля. Разом з тим вказав, що ОСОБА_1 сам неодноразово вказував на факт керування ним транспортним засобом тієї ночі під час спілкування. Крім того звернув увагу суду, що на відеозаписі чітко видно світло від іншого транспортного засобу, який їх обганяє, після чого вони, поліцейські, почали наздоганяти цей транспортний засіб, а у подальшому розпочали спілкування з ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 (поліцейський, який оформляв протоколи за ст. 173 та ст. 185 КУпАП) до суду не прибув, причини неявки суду невідомі. ОСОБА_1 та його захисник не наполягали на подальшому його виклику та вважали за можливе розглядати справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали матеріалів справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників, які брали участь у її розгляді, суд встановив таке.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 073507 від 21.08.2024 за ст. 173 КУпАП.

Диспозиція ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюджена форма дрібного хуліганства - нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце.

Громадське місце - вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже, громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

З об`єктивної сторони, хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної сторони - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Тобто, дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу. Особа, яка скоїла дрібне хуліганство, розуміє, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає чи умисно допускає неповагу до суспільства.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП має матеріальний склад, тому суспільно небезпечні наслідки можуть бути поставлені у вину особі лише за умови, що вони перебували в причинно-наслідковому зв`язку з його дією або бездіяльністю.

З системного аналізу діючого законодавства вбачається, що суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до дестабілізації стану суспільства.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян.

Так, згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

На думку суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема: даними зі змісту протоколу серії ВАД № 073507 від 21.08.2024, даними відеозапису події, який наявний при матеріалах справи, де з-поміж іншого зафіксовано обставини, які зазначені у протоколі.

Так, стороною захисту не заперечувалось перебування ОСОБА_1 21.08.2024 о 01:55 год., тобто під час дії комендантської години, у АДРЕСА_2 , де його було затримано і доставлено до відділення поліції.

Щодо протоколу серія про адміністративне правопорушення серія ВАД № 073506 від 21.08.2024 за ст. 185 КУпАП.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.

У відповідності до п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника поліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Основні права працівника поліції встановлено у розділах IV «Повноваження поліції», V «Поліцейські заходи» Закону України «Про національну поліцію». Так, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок вчинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» громадська безпека і порядок це захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз.

Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Таким чином, визначаючи поняття громадського (публічного) порядку та безпеки і покладаючи на поліцію обов`язок забезпечувати такі, законодавець не виділяє сфер, у яких неможливе посягання на відносини щодо встановленого порядку управління. Ключовим у таких ситуаціях є перебування поліцейського при виконанні службових обов`язків. Відтак, відмовляючись виконати законні вимоги чи розпорядження поліцейського, висловлені щодо вчинення адміністративного правопорушення у будь-якій іншій сфері, зокрема у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особа вчиняє посягання на встановлений порядок управління, що становить собою об`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України.

У даному випадку ОСОБА_1 поставлено у провину вчинення адміністративного правопорушення, що полягало у невиконанні законної вимоги поліцейського про припинення правопорушення.

Так, судом установлено, що події відбувалися під час дії комендантської години, законні вимоги поліцейського були висловлені неодноразово і наполегливо, ОСОБА_1 відмовлявся їх виконувати.

На думку суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема: даними зі змісту протоколу серії ВАД № 073506 від 21.08.2024, даними відеозапису події, який наявний при матеріалах справи, де з-поміж іншого зафіксовано обставини, які зазначені у протоколі.

Щодо протоколу серія про адміністративне правопорушення серія ААД № 562773 від 21.08.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за:

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, альтернативу містить фіксування процедури проведення огляду або ж відмови від такої.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

У судовому засіданні було досліджено відеозаписи події, що відображені на електронних дисках, долучених до матеріалів справи, зокрема на цих відеофайлах зафіксовано, як працівники поліції рухаються на своєму службовому автомобілі. Зупиняються та підходять до чоловіка, який в цей час виймає ключі з замка запалення моторолера та дістає свої особисті речі (мобільний телефон) з «бардачка» під сидінням. ОСОБА_1 повідомляють про причини його зупинки (порушення комендантської години) та просять надати документи. На що водій починає сперечатись, вказує про відсутність в нього документів, відмовляється представитись та стверджує, що він не керував транспортним засобом, намагається залишити місце події. Поліцейські просять припинити вчиняти правопорушення і пояснюють, що у протилежному випадку його буде затримано. ОСОБА_1 погоджується, щоб його затримали, однак вимагає залучити йому захисника. Після цього ОСОБА_1 затримують, застосувавши спецзасоби (кайданки) та доставляють до відділення поліції для встановлення особи. По прибуттю у відділення поліції та встановлення особи водію ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовляється від проходження такого огляду, мотивуючи свою відмову, що він не є водієм. Надалі Зафіксовано оформлення адміністративних матеріалів та ознайомлення з ними ОСОБА_1 та його захисника, якого було залучено на його вимогу.

Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, стосується предмету доказування по цій справі, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

Так, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:

- фактичними відомостями викладеними у протоколі серії ААД № 562773 від 21.08.2024;

- даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. виражене тремтіння пальців рук ОСОБА_1 мав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак такий огляд не проведено через його відмову;

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.08.2024, за яким такий огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 ;

- даними акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.08.2024, за яким транспортний засіб Hunter Volt HM50 QT-V, без державного номерного знака, затримано та поміщено на майданчик тимчасового тримання;

Таким чином, з матеріалів справи видно, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, у нього були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, керує ним з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій категорично відмовився від такого огляду.

Так, відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Як передбачено п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія або його свідоме намагання не виконувати усіх дій для проходження такого огляду) - ПДР не містять.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку № 1103, а саме у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, було складено цей протокол. До того ж поліцейським оформлено відповідне направлення для проходження такого огляду поліцейським у медичному закладі. При цьому, під час пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, який він відмовився проходити застосовував технічні засоби відеозапису, зафіксовано також відмову водія пройти такий огляд.

Факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_1 .

Суд погоджується зі стороною захисту, що на відеозаписі відсутній факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , однак зауважує, що на відеозаписі (диск 1/3, clip 0) у вільній розмові з поліцейськими ОСОБА_1 зазначає, що приїхав додому (~10:34 хв.), що повністю узгоджується з поясненням поліцейського, який повідомив суду, що ОСОБА_1 самостійно підтверджував поліцейським факт керування ним моторолером.

Щодо посилань сторони захисту про неможливість ОСОБА_1 керувати цим транспортним засобом через його технічні несправності, то суд зауважує, що наданий стороною захисту акт дефектування цього моторолера вказує про наявність технічних несправностей у двигуні транспортного засобу, водночас не констатує про повну неможливість його експлуатації. До того ж на відеозаписі (диск 1/3, clip 5) ОСОБА_1 вказує, що прогрівав даний моторолер.

Тому, на думку суду, твердження сторони захисту щодо неперебування ОСОБА_1 у статусі водія спростовується дослідженими судом доказами у їх сукупності, які доповнюють один одного, взаємоузгоджуються між собою, а таку позицію сторони захисту суд розцінює як лінію захисту з метою уникнення відповідальності за це правопорушення.

Всі інші зауваження сторони захисту щодо порушення поліцейськими процедури оформлення цієї справи, то суд їх враховує і зауважує, що вони не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 185 та ст. ч. 1 ст. 130 КпАП України, так як він вчинив дрібне хуліганство, злісну непокору та керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 КУпАП при накладені адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником такі іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчинених правопорушень, а саме високий ступінь суспільної шкідливості, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у межах санкцій вказаних статей КУпАП.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 23, 33-34, 36, 221, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

Об`єднати в одне провадження справи за № 362/6210/24 (провадження № 3/362/2883/24), № 362/6211/24 (провадження № 3/362/2884/24) та № 362/6212/24 (провадження № 3/362/2885/24) щодо ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених 1 ст. 130 КУпАП, ст.. 173, та ст.. 185 присвоїти об`єднаній справі № 362/6210/24.

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 130, ст. 173 та ст. 185 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ст. 173 КУпАП у виді штрафу у в розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) гривень;

- за ст. 185 КУпАП у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (Отримувач: Київська обл../м. Київ/21081300. Рахунок № UA0010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) . Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко