Справа №303/8484/24
№3/303/3472/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Камінський С.Е., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 145490 від 08 жовтня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 08 жовтня 2024 року о 00 годині 55 хвилин в м. Мукачево по вул. Миру, 151 керував транспортним засобом марки «BMW 528І», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови та порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимогу п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У суд особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву від 03.12.2024 року про розгляд справи без його участі у зв`язку з проходженням військової служби в м. Чорнобиль Київської області.

Дослідивши письмові докази у справі, переглянувши відеозапис від 08.10.2024 року, суд прийшов до наступного.

Згідно вимог статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно вимог частини 1 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. У відповідності до вимог ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положення, викладеного у ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за

Ст. 2 із 4

виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно вимог ч.1 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 1 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, (далі Інструкція) вона визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

За змістом п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пунктів 3 та 4 розділу І вищевказаної Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Переглядом відеозапису, який міститься на DVD-R диску, встановлено, що ОСОБА_1 о 01 год. 32 хв. 08.10.2024 року в супроводі працівників поліції заходить у приміщення КНП "Лікарня Святого Мартина»", де за стійкою реєстрації перебувають три особи жіночої статі, ймовірно працівниці закладу охорони здоров`я, одна з яких видає ОСОБА_1 одну пластикову ємність, а потім той у супроводі працівника поліції о 01 год. 33 хв. зайшов до туалету.

Потім видно, що ОСОБА_1 стоїть перед унітазом у туалетній кімнаті, неодноразово намагається здати біологічний матеріал (сечу), однак це йому не вдається, він пояснює працівнику поліції, що наркотичні речовини не вживав і не вживає, неодноразово з пластикового стакану п`є воду.

У відповідності до вимог 2 п. 6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, працівник поліції має право проводити медичний огляд водія лише на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Тобто, працівник поліції фактично розпочав медичний огляд особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без лікаря.

Працівник поліції говорить: «годину часу ми не будемо тут чекати», а потім каже: «рівно до другої години ночі маєте час, якщо ні ухиляєтеся від проходження». На що ОСОБА_1 відповідає: «я фізично не можу ніяк, готовий ще пів-години тут посидіти, щоб здати».

Ст. 3 із 4

Згідно вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, інших Законів та Інструкції не встановлено повноваження працівників поліції проводити медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а також встановлювати точний час (у даному випадку до 30 хвилин) для здачі особою біологічного матеріалу.

Відповідно до вимог п. 12 розділу ІІІ Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Згідно п. 15 розділу ІІІ Інструкції, за: 1) результатами огляду на стан сп`яніння та 2) лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Тобто, діагноз встановлюється в першу чергу за результатами огляду особи, а потім (другий етап) за результатами лабораторного дослідження.

Згідно Додатку 3 до Інструкції, результати огляду повинні бути внесені до Акту

медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Однак, з відеозапису видно, що о 02 годин 02 хвилин 08.10.2024 року працівник поліції говорить: «пройдіть до лікаря нарколога», ОСОБА_1 проходить повз стійку реєстрації, зупиняється там, ніхто з присутніх медичних працівників не пропонує провести огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння за зовнішніми ознаками у відповідності до вимог п. 15 розділу ІІІ та Додатку 3 до Інструкції, в подальшому ОСОБА_1 виходить з приміщення лікарні.

З врахуванням всіх наведених обставин, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не ухилявся від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Про це свідчить те, що він добровільно у супроводі працівників поліції прибув до приміщення КНП "Лікарня Святого Мартина»", отримав від працівника медичного закладу ємність для здачі біологічного матеріалу (сечі), пройшов до туалетної кімнати, неодноразово намагався здати біологічний матеріал (сечу), неодноразово пив воду, а потім повідомляв працівників поліції, що не може здати зразок сечі і просив їх дати йому ще час щоб це зробити.

Жодна з присутніх у приміщенні закладу охорони здоров`я осіб не пропонувала ОСОБА_1 пройти медичний огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння за зовнішніми ознаками з подальшою здачею біологічного матеріалу, також не пропонували йому здати інший вид біологічного матеріалу (слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук), який передбачено п.12 розділу ІІІ Інструкції.

Крім цього, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 поводить себе нормально, спілкується з працівниками поліції ввічливо, зовнішніх видимих ознак сп`яніння не виявляє.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (яка є чинною і в даний час), визначено неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23 жовтня 1995 року, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23 вересня 1998 року, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) від 6 вересня 2005 року, заява № 61406/00).

За приписами ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст.1 цього Кодексу), вимог ст.62 Конституції України та ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути

Ст. 4 із 4

доведена належними, достовірними і достатніми доказами поза розумним сумнівом, не може ґрунтуватися на припущеннях, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому справу необхідно закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити в зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.Е. Камінський