ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3185/24Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П.
Провадження № 33/817/415/24 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір.

Згідно з постановою суду, 02.02.2024 року о 21 год. 30 хв. в м. Тернопіль, вул. С.Бандери, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатор Alcotest 6810 № ARBF-0422 (повірка дійсна до 12.12.2024 року), що підтверджується тестом №8246 від 02.02.2024 року, результат огляду становить 1,53% проміле. З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння водій погодився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду від 30.04.2024 року та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що не погоджується із судовим рішенням.

Зазначає, що інспектор поліції, не називаючи будь-які підстави чи ознаки сп`яніння, запитала чи він вживав алкогольні напої та чи готовий пройти тест на алкогольне сп`яніння.

Апелянт посилається на те, що він повідомив поліцейському, що готовий проти огляд, оскільки він не вживав алкоголю, однак перебуває у хворобливому стані та з ним в автомобілі знаходиться малолітня донька, яку необхідно відвести додому.

Вказує, що з результатом огляду на місці був згідний та бажав поїхати в медичний заклад, але попросив, спершу поїхати до будинку, щоб відвезти додому малолітню доньку.

Наголошує на тому, що йому призначено медичні препарати для лікування, серед яких «Ангілекс» (спрей для горла), в склад якого входить етанол 96%.

Стверджує, що згідно до інструкції «Ангілекс» - препарат містить етанол та водіям не рекомендується керувати автомобілем протягом 30 хвилин після застосування препарату.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що відсутні правові підстави про законність зупинки транспортного засобу, яким він керував, оскільки постанову серії ЕНА № 1362924 від 02.02.2024 року щодо порушення ПДР України, що ставилось у провину ОСОБА_1 , скасовано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.03.2024 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2024 року.

Апелянт посилається на те, що оскільки, він був зупинений поліцейськими без належних на те підстав, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №709598 від 02.02.2024 року, складений інспекторкою Годунко Т.В. за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього є недопустимим доказом.

Наголошує на тому, що у фабулі протоколу не зазначено ознак сп`яніння, хоча вказано, що водій керував в стані сп`яніння.

Стверджує, що він неодноразово просив інспектора поліції Гуденко Т.В. про проведення огляду в закладі охорони здоров`я, однак йому було відмовлено в такому огляді.

Зазначає, що рапорт Гуденко Т.В. від 02.02.2024 року, як пояснення зацікавленої особи, яка є працівником поліції, не може бути допустимим доказом.

Апелянт посилається на те, що відеозаписом не підтверджуються така ознака сп`яніння, як різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя.

Вказує, що він має захворювання бронхіальної астми II ступеня та є особою з інвалідністю з дитинства III групи, а тому постійно змушений вживати лікарські препарати (наприклад «Симбікор Турбухалер»), які можуть викликати специфічних запах з порожнини роту, надавати гіркоту.

Стверджує, що він повністю утримує свою дружину та малолітню доньку, оскільки з 03.10.2013 року є фізичною особою-підприємцем, основний вид діяльності: вантажний автомобільний транспорт, в його обов`язки входить поїздки на великовагових автомобілях на різні об`єкти в межах Тернопільської області, а тому позбавлення водійських прав позбавить єдиного джерела доходу сім`ї.,

Окрім цього, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження оскільки копію постанови отримав 08.05.2024 року.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №709598 від 02.02.2024 року, відповідно до якого поліцейським зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 02.02.2024 року о 21 год. 30 хв. в м. Тернопіль, вул. С.Бандери, 1 транспортним засобом «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатор Alcotest 6810 № ARBF-0422 (повірка дійсна до 12.12.2024 року), що підтверджується тестом №8246 від 02.02.2024 року, результат огляду становить 1,53% проміле. З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння водій погодився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Із рапорту інспектора взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержанта поліції Годункової Т. вбачається, що близько 21 год. 30 хв. по вул. Бандери було помічено т/з «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з порушенням правил дорожнього руху, а саме технічна несправність, а саме в темну пору доби не працював задній габаритний вогонь, а тому даний т/з було зупинено та у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного пориву обличчя та порушення мови і запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 № ARBF-0422, на що останній погодився, результат огляду позитивний 1,53% (проміле).

Вказано, що з результатом огляду останній був згідний та проїхати у в КНП

"ТОМЦСНЗ" ТОР для проходження такого огляду відмовився.

З відеозапису камер поліцейських вбачається, що під час патрулювання 02.02.2024 року о 21 год. 30 хв. в м. Тернопіль, вул. С.Бандери, 1, поліцейськими виявлено та зупинено автомобіль «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 ..

Як стверджує відеозапис, одразу після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що він в порушення п. 31.4.7 (ї) ПДР керував т/з, в якого, в темну пору доби не працював задній габаритній вогонь, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП з накладенням штрафу.

З даного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 , в зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі. Останній, на неодноразові запитання чи буде проходити такий огляд, надав відповідь, що він такий огляд буде проходити на місці зупинки.

Пройшовши огляд на місці, з результатом ОСОБА_1 погодився та у медичний заклад на огляд їхати відмовився.

У матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , відповідно до якого за результатом огляду у водія працівниками поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна шкірного покриву обличчя та наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.02.2024 року.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також на порушення судом норм процесуального та матеріального права є необґрунтованими, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Безпідставним є посилання апелянта на те, що інспектор поліції, не називаючи будь-які підстави чи ознаки сп`яніння, запитала чи він вживав алкогольні напої та чи готовий пройти тест на алкогольне сп`яніння, оскільки відповідно до відеозапису після зупинки т/з працівник поліції вказав, що від водія ОСОБА_1 чути запах алкоголю, у зв`язку із чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи у медичному закладі.

Щодо посилання апелянта на те, що з результатом огляду на місці він був згідний, але бажав поїхати в медичний заклад, то такі твердження є необґрунтовані, оскільки як стверджує відеозапис ОСОБА_1 погодився з результатом огляду проведеного на місці зупинки та відмовився проходити огляд в медичному закладі.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що він користується препаратом «Ангілекс», який містить препарат етанол, оскільки водій не повідомляв поліцейським, що користувався таким препаратом.

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано, що відсутні правові підстави про законність зупинки транспортного засобу, яким він керував, вказуючи, що постанова серії ЕНА № 1362924 від 02.02.2024 року щодо порушення ПДР України скасована рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.03.2024 року та Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2024 року, оскільки такі обставини не спростовують в наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та не впливають на висновки суду про доведеність винуватості останнього у його вчиненні і, у межах даної справи, не мають преюдиційного значення.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №709598 від 02.02.2024 року, складений інспекторкою Годунко Т.В. за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , є недопустимим доказом, оскільки протокол складений уповноваженою особою відповідно до ст. 254, 256 КУпАП, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи.

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що у фабулі протоколу не зазначено ознак сп`яніння, оскільки водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та результат огляду становив 1,53‰.

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що рапорт Гуденко Т.В. від 02.02.2024 року не може бути допустимим доказом, оскільки пояснення викладені у рапорті працівника поліції підтверджуються іншими матеріалами справи.

Необґрунтованими є посилання апелянта на те, що відеозаписом не підтверджуються така ознака сп`яніння, як різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, оскільки відповідно до відеозапису ОСОБА_1 було повідомлено, що від нього чути запах алкоголю.

Права та обов`язки ОСОБА_1 поліцейський роз`яснив, що стверджує відеозапис з камер поліцейських.

Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

За таких обставин, суд повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції статті правопорушення, тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи - немає.

Оскільки справу розглянуто судом першої інстанції у відсутності ОСОБА_1 , а копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 08.05.2024 року, йому слід поновити строк на оскарження, визнавши причини пропуску поважними.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя