МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/181/24
Провадження 3/521/1977/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Маркарова С.В.,

розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до відповідальності

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

проживаючого: АДРЕСА_1

за ч. 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

7.12.2023 року ОСОБА_2 в комендантську годину, керуючи автомобілем марки CHRYSLER державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Адміральський проспект, 12 в м. Одесі, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених ПКМУ 10.10.2001 року № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції сама по собі є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 130 КУпАП.

Правопорушник в судовому засіданні вину у порушені ПДР не визнав, пославшись на упередження ставлення до нього працівників патрульної поліції.

Окрім того, останній стверджував, що в момент зупинки транспортного засобу він помінявся місцями в автомобілі із дружиною ОСОБА_3 , яка боялась бути притягнутою до відповідальності за порушення комендантської години, відповідно, автомобілем не керував.

Вина правопорушника у вчинені адміністративного правопорушення підтверджується, однак :

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 648734

- відеофіксацією порушення на 1-му диску

- направленням водія на огляд на стан сп`яніння

Так, об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП може бути :

1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого);

2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявні по справі докази відповідають вимогам статті 251 КУпАП, за якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Додаткове залучення свідків при фіксації правопорушення технічними приладами, засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису - законом не вимагається.

Досліджений судом відеозапис сумнівів у суду не викликає та повністю спростовує надані правопорушником в судовому засіданні пояснення.

Так, з відеозапису порушення, зокрема вбачається що :

Зупинення правопорушника працівниками патрульної поліції в комендантську годину не суперечило статті 31 Закону України «Про національну поліцію», за якою поліція може застосовувати такий превентивний захід як зупинення транспортного засобу.

Поведінка правопорушника, його зовнішній вигляд, мова обгрунтовано викликали у працівників патрульної поліції сумніви в стані водія на предмет його сп`яніння.

При цьому, виявлення ознак сп`яніння за законодавством не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів.

Водій відразу визнав, що керував транспортним засобом, знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, вжив 300 мл. горілки, обізнаний, що порушив ПДР.

Правопорушник свідомо всіма своїми діями ухилився від дослідження на стан сп`яніння як за допомогою алкотестеру Драгер, так і в медичній установі.

Працівниками патрульної поліції правопорушнику роз`яснена суть інкримінуємого правопорушення (що відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції сама по собі є адміністративним правопорушенням).

ОСОБА_2 , добре розуміючи свій статус водія, посилаючись на членство в громадському формуванні з охорони громадського порядку «Алмаз», вимагав особливого, лояльного ставлення до себе, тривалий час просив працівників патрульної поліції не складати адміністративний протокол, у вчиненому розкаявся.

Про жодні обставини, що в момент зупинки транспортного засобу він помінявся місцями в автомобілі із дружиною ОСОБА_3 , яка боялась бути притягнутою до відповідальності за порушення комендантської години, водій працівників поліції не повідомляв.

При вирішенні справи суд враховує, що відповідно до п.п. 2, 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ №340 від 08.05.1993 року до керування транспортними засобами допускаються особи за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, тобто ті особи, які пройшли медичний огляд у порядку встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку до встановлених планів і програм та склали теоретичний та практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

Так, презюмується, що посвідчення водія отримують лише ті особи, які успішно склали теоретичний іспит із знань ПДР України та всіх пов`язаних з ними законами та підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен розуміти правовий статус водія, виконувати обов`язки водія, та на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначене відповідає усталеній позиції ЄСПЛ, практика якого згідно статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року використовується судами як джерело права.

Так, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Порушень працівниками поліції Законів України «Про дорожній рух», «Про національну поліцію», КУпАП, Наказу МОЗ від 09.11.2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», ПКМУ від 17.12.2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 6.11.2015 року судом не встановлено.

Процедура складання адміністративних матеріалів патрульною поліцією дотримана.

Жодне упереджене ставлення працівників патрульної поліції до водія відсутнє, навпаки, останні поводились чемно, чітко дотримувались вимог закону, надали водію більш ніж достатній час на виконання законної вимоги пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Зі скаргами на дії патрульної поліції правопорушник не звертався.

При вирішенні справи суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі рішення як «Надточій проти України», «Гурепка проти України», «Кобець проти України», «Берктай проти Туреччини», «Лавенте проти Латвії», в яких суд дійшов висновку, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер (санкція є достатньо суворою, право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності) та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого (принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву»).

При розгляді справи суд критично оцінює показання допитаної дружини правопорушника ОСОБА_3 у якості свідка, яка в процесі допиту показала, що в момент зупинки транспортного засобу чоловік помінявся з нею місцями в автомобілі, оскільки остання боялась бути притягнутою до відповідальності за порушення комендантської години, оскільки :

- наявність дружини в момент інкримінуємого водію правопорушення з оглянутого судом відеозапису порушення не вбачається

- жодні пояснення остання, відповідно, в момент складання адміністративного протоколу не надавала (як усні, так і письмові)

- правопорушник про жодні обставини, що в момент зупинки транспортного засобу він помінявся місцями в автомобілі із дружиною ОСОБА_3 , яка боялась бути притягнутою до відповідальності за порушення комендантської години працівників поліції не повідомляв

- на питання суду при допиті свідок відповідала вибірково, перешкоджаючи правосуддю на користь уникнення водія від відповідальності

- питання порушення комендантської години подружжям, як чоловіком, так і дружиною та надані свідком показання про зміну особами місць в автомобілі позбавлені логіки, спотворюють об`єктивні обставини справи

Надана водієм постанова Малиновського районного суду м.Одеси від 29.01.2024 року по справі 521/27176/23 вищевстановлених судом обставин також не спростовує.

Зі змісту відеозапису та всіх інших матеріалів справи у їх сукупності чітко та однозначно встановлюється суть правопорушення, його склад в діях водія.

Встановлені судом при розгляді справи обставини, вина правопорушника є результатом достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

При накладення адміністративного стягнення суд в порядку статті 33 КУпАП враховує, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини.

Посвідчення водія отримано правопорушником 13.08.2005 року (довідка УПП в Одеській області ДПП НП України).

Накладення адміністративного стягнення, як захід адміністративної відповідальності відповідає меті виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Керуючись статтею 33, ч. 1 ст. 130, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір 605 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Канцелярії суду - копію постанови направити правопорушнику, УПП в Одеській області ДПП, виконавчій службі за місцем проживання правопорушника для відома та виконання.

Суддя С.В. Маркарова

21.05.24