Справа №950/3512/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап В. М.
Номер провадження 33/816/495/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря Авраменко Д.А. захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Васильця С.О., розглянувши у залі суду в місті Суми, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Васильця С.О. на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 09 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , працюючого водієм ДП «Ліси України»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 09 січня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 18 листопада 2023 року близько 09 год. 05 хв. в м. Лебедин по вул. Охтирська, керував автомобілем «BMW 318 i», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager 6820», проба позитивна 0,73 %, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Василець С.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 09 січня 2024 року та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Василець С.О. посилається на те, що працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не встановили та не повідомили останнього про наявність у нього конкретних ознак алкогольного сп`яніння та безпідставно запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, що викликає сумніви у достовірності отриманих результатів проведеного огляду.

На думку апелянта, підставою для зупинки ОСОБА_1 стали ті обставини, що раніше між ним та працівниками поліції виникали суперечки з приводу безпідставного звинувачення його в порушенні Правил дорожнього руху, начебто вчиненого ним раніше.

Окрім цього, матеріали справи не містять належних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також, при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , працівник поліції використав газоаналізатор «Drager Alcotest 6820» для продуття вже зі встановленим мундштуком, який був без будь-якої упаковки, що є грубим порушенням умов використання приладу, допускає можливість потрапляння в нього речовин, що могли вплинути на достовірність отриманих показників вимірювання та дає підстави мати сумніви в достовірності отриманих результатів обстеження.

Від так, результати огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведений працівниками поліції 18.11.2023, є не належним та недопустимим доказом, який беззаперечно не підтверджують факт керування останнім автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Також апелянт звертає увагу на те, що сам факт проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу, з подальшою незгодою з його результатом та подальшою відмовою від проходження огляду в медичному закладі є порушенням саме пункту 2.5 ПДР України та утворює склад правопорушення у виді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Факт незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного за допомогою газоаналізатора працівниками поліції підтверджується зокрема наявним в матеріалах справи відеозаписом, де останній повідомив працівників поліції, що алкогольних напоїв не вживав. Також факт не згоди ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду підтверджується складеним працівниками поліції направленням для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до Лебединської центральної районної лікарні.

Також, працівники поліції не запитали ОСОБА_1 щодо згоди чи не згоди з результатами проведеного огляду на місці.

Таким чином, уповноважена особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення помилково кваліфікувала дії ОСОБА_1 за п. 2.9 а ПДР України, як керування в стані алкогольного сп`яніння, а за встановлених обставин мала б бути за п. 2.5, як відмова проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, що є взаємовиключним.

У супереч вимогам ст. 266 КУпАП, матеріали справи не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є очевидним свідченням того, що 18 листопада 2023 року автомобілем останній не керував.

Враховуючи вищевикладене, наявність істотних порушень вимог чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо начебто вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відсутність в сукупності належних, допустимих, беззаперечних доказів на підтвердження винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп та з урахуванням приписів п. 1 ст. 247 КУпАП, постанова судді має бути скасована, а провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Васильця С.О., який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримався в повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 18 листопада 2023 року серії ААД № 009902;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого ОСОБА_1 погодився із результатами продуття газоаналізатора «Drager 6820», 0,73 % проміле;

- результату проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою спеціального технічного пристрою, газоаналізатора «Drager Alkotest 6820». Згідно роздруківки тесту, вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становив 0,73 % проміле;

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, відповідно якого газоаналізатор «Drager Alcotest 6820», відповідає вимогам ДСТ 8950 2019 Метрології Вимірювача вмісту алкоголю в крові та видиху вальному повітрі, чинне до 06.07.2024;

- відеозаписів зі нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозапису записаного на нагрудну камеру працівника поліції вбачається, як на вул. Охтирська в м. Лебедин був зупинений автомобіль «BMW 318 i», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Працівниками поліції було повідомлено останнього про причини зупинки, а саме наявність тонування на задніх розсіювачах світлових приладів, що є порушення п. п. 31.4.3 «ґ» п. 31.4 ПДР України.

Під час спілкування працівників поліції із водієм автомобіля, останнього було проінформовано про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота).

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній погодився.

Після проходження огляду на місці, жодних заперечень щодо процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не виловлював. Із результатами проведеного огляду погодився, що свідчать проставлені ним підписи на роздруківки чеку приладу «Drager Alcotest 6820» та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином апеляційні доводи захисника про безпідставність зупинення транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , спростовується дослідженими відеозаписами.

Зокрема, на вказаному відеозаписі зафіксовано складання працівниками поліції протоколу про вчинення останнім адміністративного правопорушення, за не дотримання вимог ПДР України, яким передбаченого заборона експлуатації транспортних засобів за наявності таких технічних несправностей і невідповідностей таким вимогам, як нанесення тонування або покриття на розсіювачі світлових приладів, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання (п.п. 31.4.3 «ґ» п. 31.4 ПДР України).

Окрім цього, у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про наявність в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. На підставі чого, останньому було запропоновано пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, апеляційний суд зазначає про те, що відеозаписом повністю спростовується твердження апелянта щодо можливого використання працівниками поліції вже розпакованої трубки, яка встановляється у спеціальний технічний прилад. Так, на відеозаписі зафіксовано, як біля багажнику службового автомобіля, працівник поліції стоїть разом зі ОСОБА_1 , в присутності якого відкривався прилад та розпаковувався мундштук, який у подальшому був приєднаний до приладу та наданий для продування.

Жодних заперечень щодо цілісності упакування мундштука ОСОБА_1 не висловлював, а тому апеляційний суд не приймає до уваги такі доводи сторони захисту та розцінює їх критично, направлені на ухилення від адміністративної відповідальності.

Щодо твердження апелянта про невизнання ОСОБА_1 результатів освідування на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджує повідомлення останнім працівникам поліції про те, що алкогольні напої він не вживав, апеляційний суд вважає ці твердження безпідставними, оскільки з відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 добровільно погодився на освідування на приладі «Drager Alcotest 6820» на місці зупинки працівниками поліції, з результатом ( 0,73 % проміле) був ознайомлений, заперечення щодо результату освідування не висловлював, лише на питання поліцейського чи вживав алкогольні напої, заперечував все.

Будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час освідування та складання протоколу, до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять, самостійно медичний огляд не проходив.

Ті обставини, що після отримання результату огляду на приладі «Drager Alcotest 6820» ОСОБА_1 заявив, що не вживав алкогольні напої, не може розцінюватися як фактична незгода останнього з результатами огляду, оскільки вимогами діючого законодавства чітко передбачено, що особа має бути незгодна з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тобто виразити її словесно або зафіксувати письмово.

Будь яких ознак незгоди ОСОБА_1 з результатами такого огляду на відеозаписі з нагрудної відеокамери не вбачається. Не містить відповідних заперечень і протокол про адміністративне правопорушення, який підписаний останнім.

Окрім цього ОСОБА_1 до проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу був проінформований працівниками поліції про можливість проходження також і медичного огляду, в найближчому закладі охорони здоров`я, про те останній не висловлював бажання проїхати до медичної установи.

Складання працівниками поліції направлення на проходження медичного огляду в найближчому закладі охорони здоров`я не може свідчити про наявність заперечень ОСОБА_1 з результатами проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Так, як ОСОБА_1 не висловлював заперечення щодо результату продуття спеціального технічного засобу та не виражав бажання проїхати до медичного закладу, працівники поліції повідомили останнього про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.9 а ПДР України.

Що стосується посилань апелянта на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено працівниками поліції від керування транспортним засобом, то такі не є тією безумовною підставою для визнання дій водія такими, що не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, на відеозаписі зафіксовано те, що працівники поліції повідомили водієві, що його відсторонено від керування.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - захисника Васильця С.О., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 09 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Васильця С.О. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.