ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1248/24 Справа № 213/477/24 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю захисника Максимова Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Максимова Р.І. на постанову судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 15.01.2024 року о 21:33 год. в м. Кривий Ріг, вул. Недєліна, 43 ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW Х5 днз НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, попередньо був притягнутий до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, постанова ЕАС 7252872 від 25.05.2023 р., чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності. Вважає, що висновки суду викладені у постанові не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_1 сів за кермо з метою усунення небезпеки, яка загрожувала здоров`ю його дружини, оскільки остання хворіє на рак та перебуває на постійному медикаментозному лікуванні. 15.01.2024р. через хворобу їй стало зле, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був вимушений негайно направитися до аптеки з метою придбання ліків. ОСОБА_1 обставини, викладені у протоколі не заперечує, щиро розкаюється у вчиненому, однак був вимушений сісти за кермо, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, у зв`язку з обставинами крайньої необхідності, які виникли внаслідок реальної загрози життю та здоров`ю його дружини.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення та захисника ОСОБА_2 , вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Викладені у протоколі обставини стороною захисту не оспорюються.

Предметом розгляду є наявність чи відсутність вчинення ОСОБА_1 дій у стані крайньої необхідності.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Статтею 17 КУпАП встановлено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

В постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року суд зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Суд роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім.

Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, у особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях.

Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Встановлені у справі обставини не свідчать про те, що ОСОБА_1 використав усі способи, не пов`язані із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам, як то виклик таксі, за необхідності виклик швидкої допомоги, або, враховуючи незначну відстань у 500 метрів до аптеки, на яку звертає увагу сторона захисту, сходити до неї пішки.

Крім того, з відеозапису до протоколу вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не повідомив, що їхав за ліками для дружини, а пояснив, що їхав до магазину для придбання продуктів.

Враховуючи вищезазначене апеляційний суд погоджується з висновком суду про відсутність в діях ОСОБА_1 крайньої необхідності.

Доводи клопотання захисника про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, на увагу не заслуговують.

Так, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Пунктом 2 ст. 38 КУпАП встановлено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Як убачається із матеріалів справи, протокол стосовно ОСОБА_1 складено 15.01.2024 року, судом справу розглянуто 03 квітня 2024 року, тобто стягнення накладено в межах строку, встановленого ст. 38 КУпАП.

Оскарження зазначеного судового рішення в апеляційному порядку не є підставою для застосування вимог ст. 38 КУпАП.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Максимова Р.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя