Справа №461/9361/24
Провадження №3/461/3407/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року суддя Галицького районного суду м. Львова Мироненко Л.Д., за участю представника митниці Сліпенка С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Львівської митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає АДРЕСА_1 , паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, -

в с т а н о в и в :

Протягом лютого-квітня 2023 року громадянин України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Корчова Краківець» митного поста «Краковець» Львівської митниці транспортним засобом реєстраційний номер НОМЕР_2 ввіз на митну територію України на адресу військової частини НОМЕР_3 шини до вантажних транспортних засобів, а саме:

-03.02.2023 згідно декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, шини у кількості 20 шт. вагою 1000 кг.;

-17.03.2023 згідно декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, шини у кількості 10 пгт. вагою 800 кг.;

-31.03.2023 згідно декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, шини у кількості 12 шт. вагою 860 кг.;

- 05.04.2023 згідно декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, шини у кількості 14 шт. вагою 720 кг.;

-26.04.2023 згідно декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, шини у кількості 14 шт. вагою 960 кг.

Листом Держмитслужби України від 14.06.2024 року №20/20-02-01/7/5976 «Про проведення перевірок» Львівську митницю повідомлено про не підтвердження фактів отримання товарів гуманітарної допомоги, отримувачем яких є військова частина НОМЕР_3 .

З метою отримання пояснень від гр. ОСОБА_1 Львівською митницею на його адресу скеровано лист від 04.07.2024 №20-03/20-03/10/18588, яким громадянину запропоновано прибути до Львівської митниці.

14.08.2024 засобами електронного зв`язку Львівською митницею отримано відповідь (вх. №65271/10/20.03 від 14.08.2024), якою надано підтверджуючі документи про доставлення шин до військової частини НОМЕР_3 , а саме Лист-доручення (без номера і дати) та Повідомлення (без номера і дати) про передачу автомобільних шин громадянином ОСОБА_1 військовій частині НОМЕР_4 .

З метою перевірки достовірності отриманих від громадянина ОСОБА_1 документів, Львівською митницею скеровано лист військовій частині НОМЕР_3 від 14.08.2024 року №20-03/20- 03/8.2/22390 щодо підтвердження факту надання військовою частиною НОМЕР_3 документів.

Відповідно до листа військової частини НОМЕР_3 від 19.08.2024 №1194/1/2384нс (вх. митниці 65791/8.2/20-03 від 19.08.24). Львівську митницю проінформовано, що Листи- Доручення, Повідомлення та інші документи щодо доставки на їх адресу товарів не надавались, печатка військової частини, якою завірені надані документи, виведена з користування і знищена 10.02.2016 року.

Отже, громадянином ОСОБА_1 , у вказані дати було ввезено шини у кількості 70 шт. загальною вагою 4340 кг на митну територію України в якості гуманітарної допомоги для потреб військової частини НОМЕР_3 , який в подальшому не передано та подано документи, що містять неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги.

Загальна вартість ввезених шин становить 192036, 34 грн.

Таким чином, на думку митного органу, громадянином України ОСОБА_1 вчинено переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного контролю як підставу для такого переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товару.

Представник Львівської митниці Держмитслужби вважав вину ОСОБА_1 доведеною повністю, оскільки в його діях наявний склад адміністративного правопорушення порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 483 МК України, просив визнати його винним та визначити міру стягнення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчинення порушення митних правил визнав. При цьому зазначив, що документи на перевезення гуманітарної допомоги отримав від іншої особи та не знав, що такі документи підроблені.

Заслухавши думку представника митниці, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до положень ст. 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п.23).

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24)

Митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України (п.28).

Товари - це будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно зУКТ ЗЕДта його митної вартості.

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 1 ст. 335 МК України під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник при перевезенні автомобільним транспортом надають митному органу в паперовій або електронній формі документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність).

Відповідно до ч. 2 ст. 460 Митного кодексу України перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості, що доводиться дослідженим в ході розгляду справи нижченаведеними доказами:

-протоколом про порушення митних правил № 1379/20900/24 від 29.10.2024 року;

-деклараціями про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 03.02.2023 року, 17.03.2023 року, 31.03.2023 року, 05.04.2023 року, 26.04.2023 року;

-листом Львівської митниці від 14.08.2024 року №20-03/20- 03/8.2/22390 щодо підтвердження факту надання військовою частиною НОМЕР_3 документів;

-листом військової частини НОМЕР_3 від 19.08.2024 №1194/1/2384нс.

На основі вищевказаних доказів. суд вважає доведеним факт надання ОСОБА_1 як підстави для пропуску на митну територію України гуманітарної допомоги документів, які містять неправдиві відомості, оскільки судовим розглядом встановлено, шо військова частина НОМЕР_3 не надавала останньому документів щодо доставки на їхню адресу гуманітарної допомоги.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного та об`єктивного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку суть правопорушення наведена у протоколах представниками митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії представників митниці. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення (у даному випадку уповноважених представників митниці) була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення та стягнення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Зважаючи на суть правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані і у даній справі.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, факт визнання нею своєї вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу ближче до мінімальної межі санкції ч.1 ст. 483 МК України в розмірі 50% вартості товару безпосередніх предметів порушення митних правил без конфіскації вказаних товарів.

Оскільки вартість незаконно переміщеного ОСОБА_1 через державний кордон України товару (шин), становить 192036,34 грн., то з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності слід стягнути штраф в розмірі 96018,17грн. (192036.34*50%=96018,17).

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 483, 541 МК України, ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товарів, що становить 96018 (дев`яносто шість тисяч вісімнадцять) грн. 17 коп. без конфіскації таких товарів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605, 60 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Мироненко Л.Д.