Єдиний унікальний номер судової справи: 473/6517/23 Головуючий у першій інстанції Домарєва Н.В.
Номер провадження: 33/812/133/24 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія:ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Усікова Олексія Віталійовича на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 582044 від 18 листопада 2023 року, ОСОБА_1 18 листопада 2023 року о 18 год 25 хв керуючи транспортним засобом ВАЗ 2110, номерний знак НОМЕР_1 в м. Вознесенську по вул. Кооперативній не виконав вимогу працівника поліції за допомогою проблискових маячків про зупинку транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 8.9 б ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 582033 від 18 листопада 2023 року, ОСОБА_1 18 листопада 2023 року о 18 год 25 хв керував транспортним засобом ВАЗ 2110, номерний знак НОМЕР_1 в м. Вознесенську по вул. Кооперативній з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка не відповідає обстановці). Від проходження огляду у встановленому законом порядку з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу алкотестеру Драгер, а також проїхати до лікарні відмовився, чи порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2024 року справи про адміністративні правопорушення № 473/6517/23 (провадження № 3/473/20/2024) та № 473/6519/23 (провадження № 3/473/38/2024) об`єднано в одне провадження під загальним номером № 473/6517/23 (провадження № 3/473/20/2024).

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.122- 2, ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративним стягненням: за ч.1 ст.122-2 КУпАП - у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн.; за ч.1 ст.130 КУпАП - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; за сукупністю вчинених адміністративних правопорушень, остаточно піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 грн в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Розстрочено ОСОБА_1 сплату суми штрафу в розмірі 17000 грн строком на 10 місяців із щомісячним платежем 1700 грн, із сплатою кожного платежу до 02-го числа кожного місяця. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Усіков О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому судом неповно з`ясовані усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано оцінки наявним у справі доказам.

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_1 - адвокат Усіков О.В. зазначає, що при дослідженні відеозаписів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що відео фіксація проводилась не безперервно. Крім того, захисник вважає, що до відеозаписів вносились зміни, оскільки протягом всього запису мало місце «вирізання» слів поліцейського, зокрема в часових проміжках: 18:34:41, 18:37:05.

З огляду на допущені порушення наданий відеозапис на думку адвоката є недопустимим доказом та через відсутність повного відеозапису на диску, процедуру фіксації правопорушення слід вважати такою, що відбулася з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, що відповідно до ч.5 цієї статті свідчить про недійсність такого огляду.

Вказує на те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу на те, що працівниками патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушені вимоги КУпАП та Інструкції, а суд першої інстанції при розгляді даної справи на ці порушення уваги не звернув, що й стало підставою прийняття незаконного рішення.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Усіков О.В. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, дані вимоги закону при розгляді даної справи судом першої інстанції були дотримані.

Висновки про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, суд обґрунтував доказами, яким дана відповідна оцінка в постанові.

Так, пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 582044 від 18 листопада 2023 року, ОСОБА_1 18 листопада 2023 року о 18 год 25 хв керуючи транспортним засобом ВАЗ 2110, номерний знак НОМЕР_1 в м. Вознесенську по вул. Кооперативній не виконав вимогу працівника поліції за допомогою проблискових маячків про зупинку транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 8.9 б ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Частиною 1 ст. 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України.

За положеннями п. 8.9 «б» вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Вина водія ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 582044 від 18 листопада 2023 року та відеозаписом, що міститься в матеріалах справи.

Сукупність наведених доказів, свідчить про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, оскільки є доведеним належними та допустимими доказами порушення ним вимог п. 8.9. «б» ПДР України.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 18 листопада 2023 року о 18 год 25 хв керував транспортним засобом ВАЗ 2110, номерний знак НОМЕР_1 в м. Вознесенську по вул. Кооперативній з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка не відповідає обстановці). Від проходження огляду у встановленому законом порядку з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу алкотестеру Драгер, а також проїхати до лікарні відмовився, чи порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції 18 листопада 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 582033.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 окрім протоколу, також підтверджується відеозаписами, які підтверджують зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 (а.с.3, 18).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 582033 від 18 листопада 2023 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка що не відповідає обстановці.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 18 листопада 2023 року у водія ОСОБА_1 в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень захисника ОСОБА_1 адвоката Усікова О.В. в апеляційній скарзі ґрунтується на наявних у справі доказах.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис наявний в матеріалах справи є недопустимим доказом, оскільки відео фіксація проводилась не безперервно та мало місце втручання в цілісність відеозапису суд вважає безпідставними з огляду на таке.

З доданих до протоколів про адміністративні правопорушення дисків дійсно вбачається, що відеозапис події 18 листопада 2023 року за участю водія ОСОБА_1 дійсно складається з декількох відео файлів, однак вони в повній мірі узгоджуються між собою, є продовженням один одного та відображають повну картину вчиненого правопорушення. Більш того, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 582033 відеофіксація велась з декількох пристроїв: з боді-камери та з автомобільного відео реєстратору, а тому є зрозумілим наявність окремих файлів з відеозаписами події.

Разом з тим, ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в тому числі повного відео з моменту зупинки.

Так згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Отже, долучення працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення відео щодо обставин відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння носить ініціативний характер і посилання апелянта на те, що такий відеозапис не є належним доказом є необґрунтовані.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушені вимоги КУпАП та Інструкції, суд оцінює критично, вважає це суб`єктивною думкою захисника ОСОБА_1 , - адвоката Усікова О.В., що не підтверджено жодними доказами. А крім того, матеріали справи не містять доказів оскарження дій працівників поліції, а також результатів таких оскаржень.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому не впливають на обґрунтовані висновки суду.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Згідно довідки інспектора СРПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував посвідчення на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 , що свідчить про те, що ним було складено іспит на знання ПДР України.

За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП , апеляційному суду не надано.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно із ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо; якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи суспільну небезпеку вчинених правопорушень та їх характер, дані про особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд першої інстанції вірно врахував положення ст. 36 КУпАП та застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Усікова Олексія Віталійовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко