Справа № 559/1091/24
Номер провадження 3/559/658/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року Місто Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В.,

за участі захисника особи, яка притягається до відповідальності адвоката Шевчука В.М.

розглянув адміністративний матеріал, що надійшов від ВОНС в Дубенському районі УПП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,-

в с т а н о в и в :

З даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №286838 від 17.03.2024 слідує, що 17.03.2024 о 21 годині 42 хвилин Рівненська область, Дубенський район с.Плоска, вул.Юридика, 35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 192D» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т/з із застосуванням газоаналізатора «ALCOTEST DRAGER 7510», прилад №0443, що підтверджується тестом №551 від 17.03.2024, результат огляду 0,24 проміле, що є порушенням п. 2.9 «а» ПДР України, в зв`язку з чим дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

За таких обставин та враховуючи те, що судом з достатньою мірою вжито всіх заходів для того, щоб ОСОБА_1 мав можливість надати свої аргументи під час публічного слухання цієї справи у суді, і оскільки викликалася до суду відповідно до вимог ч. 1 ст.277-2 КУпАП, та враховуючи присутність його захисника в судовому засіданні, та не заперечення останнім проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку, що справу про притягнення до адміністративної відповідальності можливо розглянути за відсутності ОСОБА_1 , окрім того, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 130КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Шевчук В.М. пояснив, що на його думку протокол складений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, при його оформленні не були дотримані вимоги Закону України «Про національну поліцію», КУпАП. Працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали їм право здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . На долучених до матеріалів справи записах з боді-камер поліцейських чітко видно, що ліва передня фара автомобіля ОСОБА_1 справна (запис на 21 годині 42 хвилини 10 секунд). Оскільки причина зупинки ТЗ під керуванням ОСОБА_1 була безпідставною, всі наступні вимоги працівників поліції, на думку захисника, водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУАП ОСОБА_1 не визнав, пояснив, що 17.03.2024 року під час керування транспортним засобом був тверезий, у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не відмовлявся. У матеріалах справи відсутні оригінали відеозапису з нагрудних портативних камер, тобто відсутнє джерело походження відеозапису. Під час проведення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager alcotest 7510» було отримано результат такого тестування 0,24 ‰. Виробником газоаналізатора «Drageralcotest 7510» заявлено похибку при експлуатації в інтервалі діапазону вимірювань від 0 до 0,8 проміле в межах ± 0, 06 проміле, що свідчить про те, що з урахуванням п. 7 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 максимальний вміст алкоголю виявлений за допомогою газоаналізатора «Drageralcotest 7510», за який передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП повинен перевищувати 0,26 проміле, що свідчить, що у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в межах похибки, заявленої виробником алкотестера, що не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В решті надав пояснення згідно поданого письмового клопотання (а.с.29-32) Враховуючи вищевикладене, захисник просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Також, в судовому засіданні було оглянуто диск з відеозаписом подій, який долучено до матеріалів справи (а.с.9).

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, вивчивши документи надані в ході розгляду справи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність заст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності заст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею перевірено заперечення висловлені стороною захисну щодо порушень з боку працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Щодо зупинки транспортного засобу

Доводи захисника щодо відсутності підстав для зупинкиї транспортного засобу, та посилання захисника на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, суд відхиляє, оскільки правовідносини, які склалися в зазначеній справі, та у справі, яка розглядається, не є подібними.

Окрім того, положеннями пункту 8 та пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 року №580-УІІІ «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Тоді як згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім того, у зв`язку з вторгненням російської федерації на територію нашої держави з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, згідно указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з наступними змінами.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29.12.2021 року №1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції зупиняти транспортний засіб, перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів та вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кореспондується із обов`язками водія, передбаченими вказаними Правилами дорожнього руху.

Таким чином, працівники поліції, зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , діяли в межах своїх повноважень, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або ненадання працівниками поліції доказів вчинення водієм адміністративного правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння та не спростовує результатів цього огляду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Щодо недопустимості долученого до матеріалів справи відеозапису як доказу

Долучений до протоколу відеозапис створений портативним відеореєстратором поліцейського, що відповідає вимогам інструкціїі з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026.

Посилання захисника на позицію Верховного суду від 15.11.2018 по справі 524/5536/17, що надані поліцейськими відеозаписи не можуть вважатися належним та допустимим доказом, не може бути прийнято судом до уваги у цій справі, оскільки вказана позиція стосується саме постанови по справі про адміністративне правопорушення, окрім того протокол серії ААБ №286838 від 17.03.2024 містить відомості про технічний засіб, яким здійснено такі відеозаписи.

Так, згідно позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, де суд касаційної інстанції зазначив, що «У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення».

Так само і ч.3 ст.283 КУпАП, передбачено, що саме у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, повинно бути зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення.

При цьому, відеозапис є безперервним, про що свідчать відображені на ньому дата та час проведення зйомки, достатньо інформативним та фіксує повну картину розвитку подій, без будь-яких розривів у часі.

Жодних об`єктивних даних, які б могли свідчити про фальсифікацію відеозапису, судом не встановлено і в запереченнях не наведено.

Враховуючи наведене вище, суд визнає як допустимий та належний доказ відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Разом із тим судом встановлено наступні обставини.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №286838 від 17.03.2024 ОСОБА_1 ставиться за провину порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п.2.9 а), яким передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

На підтвердження даного порушення в матеріалах справи міститься роздруківка чеку тесту №551 (а.с.3), відповідно до якого, тестування на вміст алкоголю проводилось за допомогою спеціального технічного засобу «ALCOTEST DRAGER 7510», прилад №0443, відповідно до якого в ОСОБА_1 17.03.2024 о 21:50 год. виявлено 0,24 проміле алкоголю.

Відповідно з п. 1 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України (далі Інструкція) за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Згідно з п. 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ проміле алкоголю в крові.

Так згідно з розділом «Границі допустимої похибки під час експлуатування» керівництва з експлуатації газоаналізатора «Drageralcotest 7510» абсолютна похибка для масової концентрації алкоголю в крові в діапазон вимірювань від 0 до 0,8 ‰ становить ± 0,06 ‰ проміле(а.с.47).

Однак працівники поліції не врахували даний факт та повторно не провели тестування ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Варто зазначити, що під час перегляду відеозапису суддею було встановлено, що ОСОБА_1 просив пройти огляд повторно, оскільки не погоджувався із результатами огляду, однак працівники поліції відмовили йому у його проханні, зазначивши, що це лише: «це одноразова задувка»(а.с.9 файл Clip-0 0:08:00 хв. відеозапису). Окрім того, працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі.

Відповідно до «Віденської конвенції про дорожній рух» від 08.11.1968р., яка ратифікована Україною у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25мг на літр повітря що видихається (0,25 проміле).

Таким чином, стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , складав 0,24 проміле, що не перевищує гранично допустиму норму алкоголю з врахуванням погрішності приладу яким проводився огляд - «Drageralcotest 7510».

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані в судовому засіданні пояснення учасників у сукупності із оглянутими в судовому засіданні матеріалами справи, а також доказами долученими стороною захисту, суддя приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі має бути закрито.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, оскільки спростовані дослідженими матеріалами справи, зібраними і складеними самими ж працівниками поліції.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Відповідно до ст.282 КУпАП орган (посадова особа), який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено орган (посадову особу), який вніс пропозицію.

Діяльність осіб, які уповноважені складати протоколи і постанови про адміністративні правопорушення, має не лише контролюватися з боку вищестоящих органів. Працівників таких органів необхідно відповідним чином навчати, проводити семінарські заняття, систематичні курси підвищення кваліфікації, загалом підвищувати рівень правової культури таких працівників. Таким чином можна забезпечити як невідворотність та індивідуалізацію юридичної відповідальності, так і захист прав, свобод та законних інтересів громадян нашої держави.

Згідно вимог п.п.1,2,3 розділу VII Інструкції передбачено, що організація контролю за порядком здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення в органах поліції здійснюється їх безпосередніми керівниками і безпосередній контроль за дотриманням уповноваженими посадовими особами законодавства під час здійснення проваджень у справах про адміністративні правопорушення покладається на керівників структурних підрозділів органу поліції.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним довести до відома начальника ВОНС в Дубенському районі Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП про встановлені в судовому засіданні обставини для прийняття відповідних заходів реагування, усунення подібних порушень Закону та забезпечення дотримання службовими особами виконання покладних на них повноважень у точній відповідності із вимогами чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 247, 283 - 287,294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити до ВОНС в Дубенському районі УПП в Рівненській області для належного реагування на допущені під час встановлення фактичних обставин справи порушення закону та дії працівників ВОНС в Дубенському районі УПП в Рівненській області в частині належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та скерування його в суд, з метою недопущення в майбутньому постановлення окремої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя Р.В.Ралець