Справа №155/381/24
Провадження №3/155/247/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 м. Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Сметана В.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем «Вілія», за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

УСТАНОВИВ:

До Горохівського районного суду Волинської області 27 лютого 2024 року з відділення поліції №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №965299 від 23 лютого 2024 року вбачається, що 23 лютого 2024 року о 11 годині 00 хвилин в АДРЕСА_2 , виявлений факт невиконання ОСОБА_1 обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_2 , а саме допустив нанесення ударів тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , чим не забезпечив належного виховання сина та порушив ст.150 СК України та ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства».

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що дійсно між його сином та ОСОБА_3 стався конфлікт, в ході якого він завдав незначний удар останньому, однак в даному конфлікті вині обоє хлопців. Вказував, що даний випадок стався вперше.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Частина 1 статті 184 КУпАП, передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Тому, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, повинно бути доведено, які саме обов`язки не були виконані і яким законодавством передбачене їх виконання.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Разом з тим, згідно ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 256 КУпАП, встановлено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАВ №965299 від 23 лютого 2024 року, поліцейським, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього онука та яких саме обов`язків така особа не виконала. Тобто поліцейським не розкрито суті адміністративного правопорушення.

Долучені докази до матеріалів справи не є належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, невиконання нею обов`язків по вихованню неповнолітнього сина.

До матеріалів долучено лише пояснення учасників конфлікту та їх батьків. Однак в супереч ст.251 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено інших доказів, а саме: пояснення свідків, педагогів. Не надано суду характеризуючи даних на дітей, які були учасниками конфлікту, що позбавляє суд можливості оцінити в загальному поведінку неповнолітнього ОСОБА_2 . Один випадок не може вказувати, що ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків .

Отже, ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків, передбачених диспозицією ч.1 ст.184 КУпАП нічим не доведено.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому, проаналізувавши наявні в справі докази у їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не доведена та в діях останньої відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.184 КУпАП, в зв`язку з чим відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити.

Керуючись ч.1 ст.184, ст.ст. 221, 247, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.184 КУпАП, в зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана