БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/341/24
Провадження № 3/730/183/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

потерпілої - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , військовослужбовця ЗСУ, за ч.2 ст.173-2 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, повторно 09 березня 2024 року близько 01-35 год. перебував за адресою АДРЕСА_3 в стані алкогольного сп`яніння та вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_1 , а саме виражався нецензурною лайкою, вибивав двері до її квартири, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на скорочені строки розгляду даної категорії справ, передбачені ст.277 КУпАП (протягом доби), повідомлялася про дату, час і місце проведення судового засідання за наявним в матеріалах справи засобом мобільного зв`язку, що підтверджується телефонограмою, але до суду не з`явилася, про причини неприбуття не повідомила, заяву про відкладення чи розгляд справи в його відсутність не подала. Тому, з огляду на зазначені обставини, суд вважає за можливе провести розгляд даної адміністративної справи в межах наявних доказів у відсутність притягуваного, участь якого не є обов`язковою, що не є порушенням його прав, передбачених ст.268 КУпАП, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснила, що її колишній співмешканець ОСОБА_2 , з яким вони вже не проживають разом з початку 2022 року є військовослужбовцем ЗСУ, і коли він перебуває у відпустці, то приїздить до м.Борзна, де орендує квартиру неподалік від її місця проживання. Так, ОСОБА_2 , перебуваючи в м.Борзна, 08 березня 2024 року брав на прогулянку їхнього спільного сина ОСОБА_3 , о 22-00 год. вона забрала свого сина додому, в той час її колишній співмешканець вже перебував в стані алкогольного сп`яніння, й 09 березня 2024р. близько 01-35 год. він прийшов до її квартири, почав виражатися нецензурною лайкою та вибивати двері, в зв`язку з чим вона зі своєю матір`ю були вимушені викликати поліцію.

Заслухавши пояснення потерпілої, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно з приписами ст.7, 9, 245, 252, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення питання, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За змістом положень ч.2 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Приписами ч.2 ст.3 даного Закону визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Володіна проти РФ від 09.07.2019р», «Левчук проти України від 03.09.2020р» зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Винуватість ОСОБА_2 у скоєнні вищевказаного правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 09.03.2024р., від підпису якого та пояснень по суті порушення притягуваний відмовився, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять;

- рапортом інспектора ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Шевченко Н.В. від 12.03.2024р.;

- письмовим поясненням ОСОБА_1 від 09.03.2024р. та її поясненням у судовому засіданні;

- копією постанови Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27.12.2023р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП (справа №730/1422/23).

З огляду на приписи ст.251 КУпАП зазначені документи є належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення, тоді як ОСОБА_2 судовий виклик проігнорував й прийняти участь в розгляді справи не побажав.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.15 КУпАП передбачена відповідальність військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень.

Зокрема в ч.1, 2 ст.15 КУпАП зазначено, що військовослужбовці за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До них не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт. Інші, крім зазначених у ч.1 цієї статті, особи, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів або спеціальних положень про дисципліну, у випадках, прямо передбачених ними, несуть за вчинення адміністративних правопорушень дисциплінарну відповідальність, а в інших випадках - адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Отже, військовослужбовці можуть нести адміністративну відповідальність на загальних підставах в порядку визначеному КУпАП, і такі порушення є вичерпними, до загальних адмінправопорушень відносяться зокрема й адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що з огляду на стандарт «доведеності вини поза розумним сумнівом» в діях ОСОБА_2 було встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, і з урахуванням особи притягуваного, ігнорування явки в судове засідання, характеру та обставин вчиненого правопорушення, з метою виховного впливу та запобігання скоєння аналогічних правопорушень в подальшому, до ОСОБА_2 слід застосувати такий вид адміністративного стягнення, як штраф, в його максимальному розмірі, що відповідатиме вимогам ст.15, 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 9, 15, 33, 40-1, 173-2, 245, 251, 252, 268, 269, 277, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. В разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення штраф стягується в подвійному розмірі - 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець