Житомирський апеляційний суд
Справа №292/615/24 Головуючий у 1-й інст. Гуц О. В.
Номер провадження №33/4805/1377/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Бардошевської Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 30 квітня 2024 року о 21-38 год на автодорозі смт. Пулини - с. В`язовець Житомирського району, водій ОСОБА_1 керував мопедом NAVIGATOR EX 500, без д.н.з, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився.

Також, 05 травня 2024 року о 12-26 год на вул. Леоніда Каденюка в селищі Пулини Житомирського району, ОСОБА_1 керував мопедом NAVIGATOR EX 500, без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив провадження в справі закрити у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні правопорушень, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що за встановлених судом обставин 30 квітня 2024 року вказав на допущені працівниками поліції порушення, а саме: належним чином не встановлено особу порушника, матеріали справи не містять посилання на назву, серію та номер технічного засобу, за допомогою якого здійснювався відеозапис, протокол заповнений нерозбірливим почерком, відсутні докази наявності у працівників поліції алкотестера на місці зупинки; акт огляду підписаний особою, яка його не складала та не містить підпису ОСОБА_1 , а направлення на огляд до медичного закладу складено після протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо оформлених адміністративних матеріалів за подіями 05 травня 2024 року, апелянт зауважив на відсутність у матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначив, що відеозапис не може вважатися належним доказом, оскільки не є безперервним, а ОСОБА_1 не проінформовано про ведення відеофіксації на місці оформлення адміністративних матеріалів, у протоколі відсутні посилання на відповідний відео пристрій. Крім того, вказав, що у направленні до медичного закладу стоїть позначка «особа не доставлялась» та встановлення особи за посвідченням водія, що не відповідає дійсності. Висновок суду про підтвердження особи ОСОБА_1 на відеозаписах є помилковим.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника адвоката Бардошевську Т.І., яка апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, даними, які містяться: в протоколах про адміністративне правопорушення серії ААБ №263859 від 30 квітня 2024 року (а.с. 2) та серії ААД №269713 від 05 травня 2024 року (а.с. 36); розписками про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП (а.с. 4, 38); актами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5, 39); свідоцтвами про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 6, 40-41); направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 квітня 2024 року та 05 травня 2024 року (а.с. 7, 42); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №321773 від 30 квітня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с. 8); протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ №263860 від 30 квітня 2024 року за ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 9) та серії ААД №759520 від 30 квітня 2024 року за ч. 7 ст. 121 КУпАП щодо ОСОБА_1 (а.с. 10); довідками інспектора сектору адміністративної практики Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, про те, що ОСОБА_1 згідно бази ІПНП отримував посвідчення водія (а.с. 11, 44); копією постанови серія ЕНА № 2075484 від 05 травня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.с. 43); відеозаписами з бодікамери поліцейського та реєстратора службового автомобіля (а.с. 12, 46).

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки він не був водієм даного транспортного засобу та заперечував проти цього, спростовується наявними у матеріалах справи відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції. Так, з матеріалів справи та відеозаписів вбачається, що працівники поліції 30 квітня 2024 року за допомогою проблискових маячків зупинили мопед NAVIGATOR EX 500, без номерних знаків, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , а також згідно відеозапису подій 05 травня 2024 року реєстратор службового автомобіля зафіксував ОСОБА_1 за кермом того ж мопеда. Зупинення транспортного засобу в обох випадках було обумовлене порушенням водієм правил дорожнього руху, відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», що підтверджується винесенням щодо останнього відповідних постанов та протоколів, зазначених вище.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який узгоджується з наданим відеозаписом, а доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання скаржника уникнути притягнення до адміністративної відповідальності. Як правильно зазначив суддя районного суду у оскаржуваній постанові, окрім водія ОСОБА_1 та поліцейських, інших осіб на місці зупинки транспортного засобу не було.

Разом з тим, згідно відеозаписів з бодікамер інспекторів патрульної поліції, екіпаж патрульних 30 квітня 2024 року за допомогою проблискових маячків о 21-38 год на автодорозі смт. Пулини - с. В`язовець Житомирського району зупинив мопед NAVIGATOR EX 500, без номерного знака, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , пояснили причину зупинки (задня фара на мопеді горить, відсутність на голові водія мотошолома, транспортний засіб без номерів). На запит поліцейських надати документи, водій відмовився, стверджував, що не їхав за кермом, сидів позаду за кимось, хто після зупинки втік. Стверджував, що дійсно випив алкоголь і зазвичай їздить на велосипеді. На зауваження водія щодо встановлення його особи, поліцейські зазначили, що вже не вперше спілкуються з останнім з приводу порушення ним правил дорожнього руху. Далі ОСОБА_1 роз`яснили про ведення відеофіксації оформлення правопорушення. Одночасно, працівник поліції виказав підозру про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із запахом алкоголю з ротової порожнини та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alkotest Drager» або у медичному закладі, від якого ОСОБА_1 відмовився. Працівники поліції роз`яснили права та обов`язки за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та склали щодо водія адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 121 КУпАП, ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 7 ст. 121 КУпАП, від ознайомлення з якими та отримання копій він відмовився.

Згідно відеозаписів з бодікамер інспекторів патрульної поліції, екіпаж патрульних 05 травня 2024 року о 12-26 год на вул. Леоніда Каденюка в селищі Пулини Житомирського району слідував за мопедом NAVIGATOR EX 500, без номерного знака, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , останній зупинив мопед та сів на лавку поряд із транспортним засобом. На запитання працівників поліції про керування транспортним засобом без автошолома, водій пояснив що не їхав за кермом, а вів мопед у руках, після чого поліцейські надали водію відео з реєстратора автомобіля з доказами протилежного, роз`яснили про ведення безперервної відеофіксації на нагрудну камеру. На запитання працівників поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, той заперечив. Тоді водію запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу газоаналізатора або у медичному закладі. ОСОБА_1 погодився на огляд у медичному закладі, проте після прибуття, від такого огляду відмовився. Працівники поліції роз`яснили права та обов`язки за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та склали щодо водія адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП, від ознайомлення з якими та отримання копій він відмовився.

Надані відеозаписи апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, оскільки за допомогою останніх можна відтворити обставини, за яких патрульні, після виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, відеозаписи не мають ознак монтування, містять фіксацію обставин, які мають значення для справи та відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, а тому є належним і допустимим. При цьому, у протоколах про адміністративні правопорушення від 30 квітня 2024 року та 05 травня 2024 року є посилання на відеоматеріали, що додаються до нього.

Протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складені за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Доводи апеляційної скарги щодо нерозбірливості почерку у вказаних документах апеляційний суд вважає надуманими.

Разом з тим, наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта щодо недоліків актів огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення водія на огляд до медичного закладу та відсутність доказів наявності у працівників поліції алкотестера на місці зупинки, на думку апеляційну суду, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці та у медичному закладі був причиною складання протоколів про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Посилання в апеляційній скарзі на те, що в акті огляду зазначено, що водій до медзакладу не доставлявся, що не відповідає відеозапису не заслуговують до уваги, оскільки не спростовує винуватості особи у порушенні ПДР, за встановлених судом обставин.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи наведене, доходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь