Справа № 138/3169/24
Провадження №:3/138/1217/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Савкова І.М., за участю секретаря Цибульської Т.І.,розглянувши матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 ДПС України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) (військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ),-

за ч. 2 ст.172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Могилів-Подільського міськрайонного суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП. Згідно протоколу,ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, недбало поставився до військової служби, а саме в період з 09.09.2024 по 10.09.2024, під час виконання посадових обов`язків, що виразилось в нездійсненні доповіді безпосередньому керівнику про наявну інформацію щодо можливого порушення державного кордону, неякісному інструктажі зміни прикордонних нарядів, неналежній організації охорони державного кордону та неякісному плануванні служби п/н, з метою запобігання порушенню державного кордону, враховуючи наявну інформацію про підготовку до незаконного перетину державного кордону однією особою та можливий рух правопорушника, незабезпеченні взаємодії між п/н, військовослужбовцями ГМО, керівництвом відділення та відділу, незнанні тактики дій правопорушників та неналежному рівні організації заходів з запобігання правопорушення, протидію яким законодавством України віднесено до компетенції Держприкордонслужби, незабезпечення успішного виконання завдань з охорони державного кордону підлеглим персоналом, в період з 16 год 00 хв по 18 год 00 хв 10.09.2024, що сприяло порушенню державного кордону з України до Республіки Молдова однією невідомою особою, який порушив державний кордон з України до Республіки Молдова п/зн №0113 приблизно о 17 год 30 хв 10.09.2024. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 1,3 розділу 2 Посадової інструкції начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), затвердженої наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.08.2021 №1, статей 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 2.1 та 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України №330/151/809/434/146 від 05.07.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.07.2011 за №922/19660.

В судовому засіданні ОСОБА_1 дав покази, згідно яких 10.09.2024 отримав інформацію від помічника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) начальника ВМО капітана ОСОБА_2 , про можливе порушення ДКУ в межах п/зн №0113-0112. ОСОБА_1 було прийнято рішення дати вказівку ІПС ГМО ОСОБА_3 , вирушити на ймовірний маршрут руху порушника, з метою ведення прихованого спостереження за місцевістю та завчасного реагування на зміни в обстановці, також було вказано про підтримання зв`язку з капітаном ОСОБА_4 , з метою підтримання взаємодії. Інструктаж ОСОБА_5 провів особисто. На момент реалізації інформації зв`язку з начальником віпс не було, так як він перебував на ділянці відповідальності, де відсутній мобільний зв`язок. Пояснив, що їхнім відділом здійснюється охорона державного кордону протяжністю 16300 м, для недопущення випадків порушення державного кордону не вистачає особового складу. Вважає, що вжив усіх можливих заходів для недопущення порушення кордону у ситуації, що склалася.

Свідок ОСОБА_6 начальник віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), в судовому засіданні підтвердив, що згідного посадових обов`язків ОСОБА_1 має право відавати накази (розпорядження) від імені начальника у разі його відсутності. Про всі віддані накази (розпорядження) він зобов`язаний доповісти начальнику відділення. Пояснив, що того дня був на дільниці відповідальності «Лядова», де не було зв`язку. Вважає, що ОСОБА_1 вжив всіх заходів можливих в даній ситуації.

Свідок ОСОБА_7 помічник начальника відділу-начальник ВМО впс «Могилів-Подільський» (тип Б), суду дав покази, згідно яких надійшла інформація про можливе порушення державного кордону України невідомою особою. Дану інформацію повідомив начальнику відділу усно за день до того. Ввечері напередодні обговорили дану інформацію із ОСОБА_1 . На наступний день спільно з ОСОБА_8 вирушили на прикриття ймовірного руху правопорушника, але останній поїхав в об`їзд. Згодом надійшла інформація ймовірного руху правопорушника в напрямку н.п. Нагоряни, проте останнього виявлено не було. Вважає, що з наявних сил зробили все, що могли. 20 чоловік не може проконтролювати 16 км.

Свідок ОСОБА_9 начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), в судовому засіданні повідомив, що протокол про адміністративне правопорушення було складено на підставі висновку службового розслідування по факту можливого неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) 10.09.2024. Вважає, що дії вчинені ОСОБА_1 , щодо реалізації інформації правильні, але не були враховані всі елементи. Підтвердив, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право приймати рішення у відсутність начальника.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення додано: письмові пояснення ОСОБА_1 ; висновок службового розслідування по факту можливого неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) 10.09.2024 з додатками.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши зміст протоколу та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до таких висновків.

Відповідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими та іншими доказами.

Згідно протоколу ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, недбало поставився до військової служби, а саме: не здійснив доповідь безпосередньому керівнику про наявну інформацію щодо можливого порушення державного кордону; неякісно здійснив інструктаж зміни прикордонних нарядів; неналежно організував охорону державного кордону та неякісно планував службу п/н, з метою запобігання порушенню державного кордону; не забезпечив взаємодію між п/н, військовослужбовцями ГМО, керівництвом відділення та відділу; не знав тактику дій правопорушника та неналежно організував заходи з запобігання правопорушенню. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 1,3 розділу 2 Посадової інструкції начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), затвердженої наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.08.2021 №1, статей 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 2.1 та 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України №330/151/809/434/146 від 05.07.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.07.2011 за №922/19660.

Згідно ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до посадової інструкції заступника начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), затвердженої наказом начальника прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта ОСОБА_10 від 13.08.2021 №1, визначено наступне: заступник начальника відділення відповідає за організацію і підтримання безперервного управління відділенням та його структурними підрозділами, змінами прикордонних нарядів, за готовність їх до дій та виконання ними завдань з охорони кордону; зобов`язаний: організувати охорону державного кордону на ділянці відповідальності відділення; особисто брати участь у службі з охорони державного кордону; організовувати заходи з виявлення спроб незаконного перетинання державного кордону; організовувати та здійснювати здобування та проводити аналіз даних, які характеризують обстановку на ділянці відповідальності, своєчасно доповідати про них начальнику відділення.

Згідно пунктів 2.1 та 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України №330/151/809/434/146 від 05.07.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.07.2011 за №922/19660, працівник зобов`язаний служити Українському народові, демонструючи етичну поведінку, усвідомлюючи, що його служба передбачає: відданість Українському народу, зобов`язання діяти в інтересах держави та відстоювати національні інтереси, утверджуючи

базові суспільні цінності; свідоме підпорядкування власних інтересів суспільним вимогам

та інтересам і державним пріоритетам; професійне, сумлінне виконання службових обов`язків згідно з Конституцією України (254к/96-ВР), законами України, іншими

нормативно-правовими актами. Від працівників вимагається: суворо дотримуватися встановленого розпорядку дня; раціонально використовувати робочий час; при мінімальних затратах робочого часу та державних ресурсів забезпечувати максимальне виконання доручених завдань; належним чином виконувати функції, пов`язані зі своєю

посадою, підтримуючи довіру суспільства до органу, в якому проходить службу чи працює, у тому числі утримуватися віддій, які можуть завдати шкоди службі; не займатися будь-якою сторонньою справою у робочий час; не допускати прибуття на службу (на роботу) або перебування на службі (на роботі) в нетверезому стані, у стані наркотичного

або токсичного сп`яніння.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Службова недбалість може проявлятись у формі:

1) невиконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або

2) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій , передбачених як безумовних для виконання нею по службі.

Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби.

При цьому для встановлення наявності об`єктивної сторони службової недбалості у виді дії чи бездіяльності необхідно встановити: нормативний акт, яким визначаються компетенція службової особи і коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом; які саме обов`язки, в якому обсязі та порядку вона повинна була виконувати у відповідних умовах; чи мала вона реальну можливість належним чином виконати ці обов`язки в умовах, що склалися; у чому саме виявилися допущені особою порушення службових обов`язків.

Дослідивши протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, серії ПдРУ № 254390, від 11.10.2024, суд зазначає, що у фабулі вказаного протоколу не конкретизовано в чому саме полягає недбалість ОСОБА_1 , причинно наслідковий зв`язок між бездіяльністю останнього, яка полягала у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду та наслідками у виді порушення державного кордону з України до Республіки Молдова однією невідомою особою в районі п/зн №0113 приблизно о 17 год 30 хв 10.09.2024. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, жоден нормативний акт не містить алгоритму дій (розпоряджень), які мав здійснити ОСОБА_1 у випадку надходження інформації щодо можливого порушення державного кордону. Натомість в судовому засіданні встановлено, що останній, прийняв рішення вислати наряд, здійснив інструктаж, намагався зв`язатися з начальником, діяв відповідно до ситуації яка склалась та наявної інформації про маршрут руху особи, яка мала намір незаконно перетнути кордон, а також, виходячи з наявних можливостей (наявність особового складу, довжина прикордонної смуги, охорону якої здійснює відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б)). Відсутність доповіді начальнику відділу про надходження інформації про можливий незаконний перетин кордону в районі п/з № 0113, на думку суду не знаходиться в причинному зв`язку з тими наслідками, які настали згідно протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що здійснити доповідь начальнику ОСОБА_1 не мав можливості з технічних причин, відсутність зв`язку, а приймати рішення та реагувати на відповідну інформацію у відсутність безпосереднього керівника, мав, виходячи з його посадових обов`язків.

Надані суду докази не відповідають вимогам достатності для встановлення факту недбалого ставлення військової службової особи ОСОБА_1 до військової служби в період з 09.09.2024 по 10.09.2024.

Оцінюючи надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд зазначає наступне.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, а тому приходить до висновку провадження у справі закрити.

Керуючись ч. 2 ст.172-15, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП згідно протоколу серії ПдРУ№254390 від 11.10.2024 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя: І.М.Савкова