справа № 208/3220/24
провадження № 3/208/1535/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянувши матеріали об`єднаної справи про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 03.10.2001 р. Заводським РВ,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.184 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАВ №721009 від 08.04.2024 року та серії ВАД №056852 від 08.04.2024 року, -

встановив:

04.04.2024 року о 17:30 год. та 05.04.2024 року о 16:30 год. гр. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем мешкання, ухилилась від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось у тому що остання здійснила крадіжку в магазині "Varus", розташований за адресою м. Кам`янське, пр. Т.Шевченка, буд.7, чим порушила законодавство. Своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення не оспорювала, вину визнала, надала письмові пояснення, в яких вказала, що вона та чоловік мають ІІІ групу інвалідності, обмежені в пересуванні, донька зовсім не слухається її та батька, систематично пропускає навчання, та іноді не ночує дома, пояснюючи це тим що вона вже доросла. З приводу крадіжки у Варусі вказує що це не вперше, в 2023 році вона вкрала гроші з дому, та трохи пізніше ще зняла грошові кошти з її кредитної картки. Вони з чоловіком дуже переживають за неї, проводять з нею бесіди, але її поведінка не змінюється, донька перебуває на обліку у соц.відділі, та сім`ю відвідує соц.працівник.

Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення ОСОБА_1 оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст.184 КУпАП, передбачена відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.>

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-III, статтями 150, 180 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, № 789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст.150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинилаадміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.184 КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №721009 від 08.04.2024 року та серії ВАД №056852 від 08.04.2024 року, в якому зафіксовано суть та обставини вчинення правопорушення; в електронному рапорті в якому зафіксовані події та обставини вчинення правопорушення, згідно заяви потерпілої зареєстровано ЄО №5593 від 05.04.2024 року, як крадіжка; в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.04.2024 р.; заяв начальника відділу безпеки супермаркета "Варус-46" до начальника Кам`янського РУП, в яких він просить застосувати заходи до невідомої особи, яка 04.04.2024 р. о 17:30 год. та 05.04.2024 р. 14:42 год., таємно, шляхом вільного доступу, викрала майно; в письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 , в яких вона вказала, що 05.04.2024 р. близько 16:10 год. вона бачила як невідомі особи брали з полиць магазину товар, та пройшли через касу не розрахувавшись за нього; в письмових поясеннях охоронця магазину " Варус ", в яких він вказав що передивляючись архів відеоспостереження за 04.04.2024 р. та 05.04.2024 р. було виявлено факти крадіжок невідомими дівчатами товарів з полиць магазину; в письмових поясненнях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , в яких вони вказують що 04.04.2024 року свідомо положили продовольчі товари та поклали їх у рюкзак ОСОБА_2 , після чого вийшли через касу не розрахувавшись за товар, 05.04.2024 року вони також приходили в магазин та клали товар у сумку ОСОБА_2 , після чого залишали магазин не розраховуючись; в письмових поясненнях ОСОБА_1 , в яких вона підтверджує обставини, викладені в протоколі, тавизнає вину.

Приймаючи до уваги викладене, роблю висновок про доведеність вини правопорушника в тому, що вона ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дитини, чим порушила вимоги ч.3 ст.184 КУпАП.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягалася, не працює, особа з ІІІ гр. інвалідності, ступінь її вини, її вік, майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставиною що пом`якшує відповідальність є щире каяття, визнання вини, приходжу до висновку, що на підставі ст.22 КУпАП, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

У своїй практиці Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження, суд виносить постанову про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за малозначністю вчиненого правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 283, 284, 184 КУпАП, суддя -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.184 КУпАП за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.П. Івченко