1Справа № 335/4934/24 3/335/1583/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ,-

за ч.185, ч. 1 ст. 178, ст.173 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.185, ч.1 ст.178, ст.173 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 в Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя надійшли 30.04.2024 за номерами №335/4934/24 (провадження №3/335/1583/2024) про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, №335/4936/24 (провадження № 3/335/1584/2024) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП, №335/4938/24 (провадження № 3/335/1586/2024) про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи викладене, та для повноти і об`єктивності розгляду адміністративних матеріалів, суддя вважає за необхідне об`єднати справи та розглядати в одному провадженні.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 070358, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 185 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу серії АА № 070357 ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу серії АА № 070359 ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Протоколи про адміністративне правопорушення з додатками відносно ОСОБА_1 Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області ДПП направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя засобами поштового зв`язку 23.04.2024, що вбачається із поштового конверту, та отримано в суді 30.04.2024, згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 30.04.2024, передано на розгляд судді Романько О.О..

ОСОБА_1 є неповнолітнім та викликався разом з його законним представником до суду 11.05.2024, 14.05.2024, 24.05.2024 для участі в судових засідань шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, направленням sms-повідомлення, телефонограмами, проте останній жодного разу не з`явився. В телефонному режимі пояснив, що наразі немає можливості з`явитися до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, оскільки не перебуває у м. Запоріжжі, а вибув за своїм зареєстрованим місцем проживання. В м. Запоріжжі був нетривалий час і будь-якого місця проживання в цьому місті немає. Його батьки також не мають можливості з`явитися до суду, про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції його відомо, але він не може зареєструвати для цього у відповідній системі, оскільки нічого не розуміє.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від 16 до 18 років розглядаються виключно суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Відповідно до ст. 278 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 177 і 178 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх вчинення або за місцем проживання порушника.

Частинами 2-5 ст. 276 КУпАП встановлено виключення з правила, передбаченого ч. 1 ст. 276 КУпАП.

Так, частинами 2-5 ст. 276 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 177 і 178 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх вчинення або за місцем проживання порушника. Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 203, 203-1, 204-1, 204-2 і 204-4 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх виявлення.

Отже, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 178 КУпАП, підлягають розгляду за місцем їх вчинення, або можуть також розглядатися за місцем проживання порушників, що відповідає положенням ст. 276 КУпАП, тому вважаю, що справа про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 підлягає направленю за підсудністю до Кременчуцького районного суду Полтавської області, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться зареєстроване місце проживання неповнолітнього порушника.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суддя місцевого суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом… Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України (ч.ч. 1, 3 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, який не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Крім того, вирішення питання альтернативної підсудності, на переконання суду, буде направлено на не порушенням права ОСОБА_1 на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці ,зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 11.06.2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», згідно зі статтею 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративні правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 11.06.2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання проте, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

В даному випадку, справа за альтернативною підсудністю може бути розглянута Кременчуцьким районним судом Полтавської області.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.185, ч. 1 ст. 178, ст.173 КпАП України підлягає направлено за підсудністю до Кременчуцького районного суду Полтавської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 276, 278 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи в одне провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185, ч. 1 ст. 178, ст.173 КпАП України у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за №335/4934/24 (провадження №3/335/1583/2024) та №335/4936/24 (провадження №3/335/1584/2024), за №335/4938/24 (провадження №3/335/1586/2024) та визначивши номер об`єднаних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.185, ч. 1 ст. 178, ст.173 КпАП України справа № 335/4934/24 (провадження № 3/335/1583/2024). Об`єднану справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.185, ч. 1 ст. 178, ст.173 КпАП України, направити за підсудністю до Кременчуцького районного суду Полтавської області (39600, м. Запоріжжя, вулиця Майора Борищака, 31, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, E-mail. , тел. ).

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О.О. Романько