КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/1682/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 163-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом установлено, що 25 жовтня 2023 року Головне управління Державної податкової служби у м. Києві відносно ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення ним 25 жовтня 2023 року, згідно акту про результати перевірки, адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП.

Оскільки на момент надходження справи до суду закінчились строки розгляду, передбачені статтею 38 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 23 лютого 2024 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-1 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Уважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що зобов`язання, визначене Головним управлінням Державної податкової служби м. Києва в Акті перевірки не є узгодженим та будь-які правопорушення не доведені.

Зауважує, що наразі триває процедура оскарження за податковою перевіркою, висновки за якою підлягають скасуванню у повному обсязі.

Вказує, що Акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України Акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків.

Звертає увагу суду на те, що триває процедура оскарження з боку ТОВ «ВБЕТ Україна» висновків перевірки. Зокрема, 10 листопада 2023 року було подано безпосередньо до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві заперечення до Акту перевірки, а 12 грудня 2023 року подано до Державної податкової служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення, що прийняті Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві в результаті розгляду заперечень на Акт перевірки. За результатом розгляду скарги 09 лютого 2024 року Державна податкова служба України винесла рішення №3395/6/99/00/06/01/01-06 про результати розгляду скарги, якою скаргу задоволено частково.

20 лютого 2024 року ТОВ «ВБЕТ Україна» подало адміністративний позов до Київського окружного адміністративного суду щодо оскарження податкових повідомлень-рішень, винесених Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві за наслідками складеного Акту перевірки.

Посилається на те, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи.

У зв`язку з викладеним зазначає, що закриття провадження з підстави закінчення строків на притягнення до адміністративної відповідальності, без всебічного з`ясування обставин справи та винесення судом рішення щодо відсутності складу і події адміністративного правопорушення, залишає сумнів у його невинуватості, що призводить до порушення права на судовий захист.

15 березня 2024 року до апеляційного суду надійшли пояснення від ОСОБА_1 , в яких останній зауважив, що для нього та для компанії ТОВ «ВБЕТ Україна» є репутаційно важливим закриття відносно нього провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-1 КУпАП на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

25 квітня 2024 року апеляційним судом отримано пояснення від ОСОБА_1 , в яких останній просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-1 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 01 грудня 2023 року №, від 01 грудня 2023 року №2, від 01 грудня 2023 року №2, від 30 листопада 2023 року №5, від 30 листопада 2023 року №5, винесені на підставі Акту перевірки щодо документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ВБЕТ Україна» у розумінні положень статті 56 ПК України є неузгодженими, оскільки ППР оскаржуються у судовому порядку, а тому стверджувати про їх законність та обґрунтованість немає підстав, а отже ППР та Акт перевірки не можуть бути визнані доказом його вини, у той же час інші докази, які б доводили вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП, у справі відсутні.

До пояснень ОСОБА_1 долучає копії вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві у судове засідання свого представника не направило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 163-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки на момент надходження справи до суду закінчились строки розгляду, передбачені статтею 38 КУпАП.

Судом установлено, що 25 жовтня 2023 року Головне управління Державної податкової служби у м. Києві відносно ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення ним 25 жовтня 2023 року, згідно акту про результати перевірки, адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Матеріалами справи встановлено, що 25 жовтня 2023 року Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві відносно ОСОБА_1 на підставі акту про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ВБЕТ Україна» складено протокол про вчинення ним 25 жовтня 2023 року адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП.

За наслідками складеного Акту перевірки Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві винесено наступні податкові повідомлення-рішення: від 01 грудня 2023 року №, від 01 грудня 2023 року №2, від 01 грудня 2023 року №2, від 30 листопада 2023 року №5, від 30 листопада 2023 року №5.

ТОВ «ВБЕТ Україна» 20 лютого 2024 року звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом щодо оскарження вказаних повідомлень-рішень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі №320/8893/24 відкрито провадження.

Справа на даний час не розглянута.

Згідно положень пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, податкові зобов`язання ТОВ «ВБЕТ Україна»за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки компанії ТОВ «ВБЕТ Україна», відображеними в акті від 25 жовтня 2023 року №68348/26-15-07-02-01-03/43904440, на даний час є неузгодженими.

За таких обставин, передчасним є складення Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві протоколу на підставі акту перевірки від 25 жовтня 2023 року №68348/26-15-07-02-01-03/43904440 відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною пергою статті 163-1 КУпАП.

Частиною другою статті 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Так, з правового аналізу положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи у вчиненні правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, не встановив фактичні обставини справи, не дослідив докази та пояснення ОСОБА_1 , у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, який не відповідає фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-1 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З огляду на зазначене, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 163-1 КУпАП, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями частини другої статті 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Подільського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 163-1 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАПу зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль