Провадження № 33/801/945/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.,

за участі : захисника Куцигіна Іллі Вікторовича,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 7.11.2024 по справі № 127/30530/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за частиною п`ятою статті 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 7.11.2024 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Як зазначено в постанові суду, ОСОБА_1 9.09.2024 о 22.05 год. в м. Вінниці по вул. Левка Лук`яненка, 17 керував транспортним засобом «Ford Transit», д. н. з. НОМЕР_2 , не маючи права керування вказаним транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року за частиною другою статті 126 КУпАП, постанова ЕНА № 2975038 від 3.09.2024, чим порушив п. 2.1а ПДР України.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх. № 99480 від 15.11.2024), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови суду, просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції при розгляді справи не було враховано, що вина ОСОБА_1 є недоведеною; у справі відсутній відеозапис з місця події; при накладенні адміністративного стягнення порушено положення статті 30 КУпАП та пункт 28 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно якої суди не вправі застосовувати такий захід стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, коли вина особа взагалі його не мала. Місцевим судом не взято до уваги, що відповідно до інформації Територіального сервісного центру МВС відсутня інформація про отримання прав ОСОБА_1 ..

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Куцигін І. В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП зроблено судом першої інстанції на підставі наступних доказів : протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 126216 від 9.09.2024 /а. с. 2/; довідки старшого інспектора Т. Ящук /а. с. 1/; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2975038 /а. с. 4/; рапорту поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Шманіна Ю. від 9.09.2024 /а. с. 6/; інформації Територіального сервісного центру МВС № 0541 від 17.10.2024, відповідно до Єдиного державного реєстру МВС інформація щодо отримання посвідчення водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня /а. с. 21 зворот/; інформації Департаменту патрульної поліції УПП у Вінницькій області звід 4.11.2024 про те, що за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2975038 винесеною 3.09.2024, наявна оплата штрафу в сумі 3400,00 грн від 7.09.2024 /а. с. 31/.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція частини першої - п`ятої статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за : (ч. 1) керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством; (ч. 2) керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; (ч. 3) керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; (ч. 4) керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами; (ч. 5) повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до пункту 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування (пункт 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі постанова Пленуму № 14).

Водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (пункт 1.10 ПДР України).

Само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування (рішення ВС від 20.02.2019 по справі №404/4467/16-а).

Суд апеляційної інстанції вважає, що у справі відсутні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 9.09.2024 о 22.05 год. в м. Вінниці по вул. Левка Лук`яненка, 17 транспортним засобом «Ford Transit», д. н. з. НОМЕР_2 , не маючи права керування вказаним транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заперечує свою вину, зазначає, що він транспортним засобом не керував, однак ці заперечення не отримали належної оцінки в оскаржуваній постанові суді.

Як видні з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 126216 від 9.09.2024 /а. с. 2/, в ньому зазначено, що до протоколу додається технічний засіб відеозапису 468805, 473704, однак зазначені відеозаписи в матеріалах справи відсутні та до протоколу долученні не були.

Згідно відповіді Департаменту патрульної поліції у Вінницькій області від 21.10.2024 № 34795/41/21/15/02-2024 та від 4.11.2024 №35698/41/21/15/02-2024 на запити суду від 3.10.2024 та від 22.10.2024 щодо надання відеозапис уз нагрудних камер поліцейських повідомлено, що відеозапис відсутній, оскільки згідно наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису» строк зберігання відеозаписів становить з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА 30 діб /а. с. 26/.

Суд першої інстанції мотивував свій висновок про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом тим, що будь-яких належних доказів у спростування своєї винуватості у вчиненому правопорушенні ОСОБА_1 суду не надав. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції на час складання протоколу та щодо оскарження таких дій ОСОБА_1 і результатів такого оскарження. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, рішення суду, тощо) суду не надано.

Однак, такий висновок суду першої інстанції є помилковим та зроблений без врахування положень Конституції України та КУпАП.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», - визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі (частина перша статті 256 КУпАП).

У справі відсутні відомості про свідків-очевидців події, а також відеозаписи із місця події, які могли б підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки зазначений факт він заперечує, а у протоколі є посилання на такі докази, однак до матеріалів справи працівниками поліції вони не долучені.

Поліцейський ОСОБА_2 , допитаний в суді першої інстанції пояснив, що під час служби він спілкується з дуже великою кількістю людей і не пам`ятає особу ОСОБА_1 .

З огляду на це, належних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем, до справи не долучено.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статті 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до статті 254 КУпАП підставою для провадження справи про адміністративне правопорушення в суді є протокол про адміністративне правопорушення, який є одним із джерел доказів, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій особи, котрі перевіряються судом.

На порушення вимог статей 245, 251, 280, 283 КУпАП судом зазначені матеріали не досліджені та не отримали оцінки.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП в діях ОСОБА_1 не доведено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною восьмою статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Виходячи з наведеного, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 7.11.2024 по справі № 127/30530/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною п`ятою статті 126 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота