Справа № 344/783/24
Провадження № 33/4808/593/24
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю водія ОСОБА_1 та його захисника Путенка І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 29 лютого 2024 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладач вузу, утримує малолітню дитину і батька-інваліда 1 групи

притягнутий до відповідальності за ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та згідно ст. 36 КУпАП накладено штрафу 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 11 січня 2024 року о 17 год. 45 хв. по вул. Матейки, 30 в м. Івано-Франківськ керував автомобілем Volkswagen Polo НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі, водій відмовився.

Перед цим він, керуючи вказаним автомобілем не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом Peugeot АТ 3335 АК, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною й необґрунтованою через істотні порушення процесуального та матеріального права. Зазначає, що вимоги ПДР України він не порушував, працівники поліції без будь-якої на те причини вимагали проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому транспортний засіб просто стояв поруч і така вимога про проходження огляду була безпідставною. Вказує, що ДТП він не вчиняв та не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак через неправильне з`ясування обставин справи працівники поліції безпідставно притягнули його до відповідальності. Також стверджує, що про постанову суду йому стало відомо 18.03.2024 року, після цього він в той же день уклав договір про надання правової допомоги та вже 20.03.2024 року його захисником було подано апеляційну скаргу. Наголошує, що до цього часу він не був обізнаний про існування постанови та жодних листів чи рішень від суду він не отримував. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП.

Клопотання апелянта про поновлення пропущеного апеляційного строку підлягає задоволенню з метою забезпечення доступу до правосуддя в умовах воєнного стану, оскільки причини його пропуску є поважними. Встановлено, що ОСОБА_1 і його захисник не були присутні на суді, у справі немає даних про його повідомлення про судове засідання, копію постанови отримано із запізненням, він потратив час на пошуки і допомогу адвоката, він постійно зайнятий на роботі викладача вузу, утримує малолітню дитину та батька-інваліда 1 групи, що в сукупності перешкодило вчасно подати апеляційну скаргу.

Перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи, пояснення ОСОБА_1 та його захисника про підтримання апеляції та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 цим вимогам закону не відповідає, вона не може залишатися в силі, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено, без прояву обвинувального ухилу і суворо додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права ОСОБА_1 на захист.

Порушенням права на захист ОСОБА_1 та принципу змагальності сторін слід визнати судовий розгляд справи без його участі та його захисника. У справі немає даних про отримання ним судового повідомлення. Таке порушення є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копій протоколів про правопорушення. Апелянт заперечив таке вручення, при цьому копії протоколів міститься в матеріалах справи. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення ОСОБА_1 права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП і суперечить практиці ЄСПЛ. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Апеляційний суд не може спростувати доводи захисника, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі складання протоколів та проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями її конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу і її було проголошено вже після завершення процедури огляду водія і складання протоколу.

Апеляційний суд не може спростувати доводи ОСОБА_1 та його захисника Путенка І.В. про безпідставність ознак його сп`яніння, оскільки водій їх категорично заперечує, вони спростовуються даними відеозапису події і не були належно підтверджені в суді першої інстанції. Ці сумніви апеляційний суд згідно ст. 92 Конституції України трактує на користь водія.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протоколи не можуть бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

До порушення правового принципу безпосередності дослідження судом доказів слід віднести посилання суду в постанові на письмові пояснення потерпілої і свідків без їх допиту в судовому засіданні.

Крім того, на час апеляційного розгляду цієї справи закінчився передбачений ст. 38 КУпАП 3-місячний строк давності за ст. 124 КУпАП, що є додатковою підставою для скасування постанови суду в цій частині.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, 124 КУпАП.

.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 пропущений апеляційний строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 29 лютого 2024 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, 124 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький