ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/9472/24

Номер провадження 3/495/3432/2024

02 грудня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі судді Боярського О.О., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

14.10.2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 12.10.2024 року о 00:30 год. в м. Білгород-Дністровському по вул. Першотравнева, буд. 47 водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою пристрою «AlkotestDrager№6810» результат тесту склав 0.66%.

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

12.10.2024 року інспектором Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення був складений адміністративний протокол серії ААД № 580044.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про розгляд справи повідомлялась. Згідно наявних пояснень, свою вину у вчиненому визнав.

29.11.2024 року від т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_2 на адресу суду надійшло клопотання в якому т.в.о. командира просить суд врахувати наступні обставини.

ОСОБА_1 з 02 квітня 2022 року проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 на посаді водія-сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти І інженерно-саперного батальйону.

26.10.2024 року ОСОБА_1 вибув на виконання бойових завдань за призначенням ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » де виконує бойові завдання до теперішнього часу.

Позбавлення ОСОБА_1 посвідчення водія призведе до неможливості виконання бойових завдань не лише ним особисто, а й усім відділенням, що в умовах воєнного стану та вкрай низьким комплектуванням особовим складом може призвести до непоправних наслідків.

3 урахуванням розумності та пропорційності щодо застосування адміністративного стягнення передбаченого положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП, в тому числі й безпосередньо інтересів держави, зважаючи на продовжений воєнний стан по всій території України, просить суд, врахувати викладені обставини щодо застосування такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки такий вид відповідальності не буде в повній мірі відповідати принципу розумності в даному випадку та не відповідатиме, в першу чергу, інтересам держави.

При цьому, також просить враховувати той факт, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбачених ст. 130 КУпАП раніше не притягувався.

За фактом вчиненого правопорушення відповідальними особами проведено службове розслідування, за наслідком якого його позбавлено додаткової винагороди та премії за жовтень 2024 року. Враховуючи викладене військова частина НОМЕР_2 просить суд не застосовувати до ОСОБА_1 такий вид покарання за вчинення адміністративного правопорушення, як позбавлення права керуванням транспортними засобами на 1 рік.

З`ясувавши думку особи яка притягується до адміністративної, вивчивши матеріали справи, докази, судом встановлено.

Диспозиція статті 130 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно положеньст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ч.1 та 2ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно вимогст.14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Крім того, ст.53 вказаного Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Приписами п.2.5Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.

Відповідно до ч.1ст.130 КУпАП, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що вина правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності, які узгоджені між собою, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 580044 від 12.10.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП; результатом медичного обстеження, відеозаписом, та іншими матеріалами справи.

Таким чином, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд з наведеного вбачає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява №10249/03). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Разом з тим, положення ч. 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно Указу Президента України від 22.12.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває станом на сьогодні.

З вищенаведеного в свою чергу вбачається, що ОСОБА_1 з 02 квітня 2022 року проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 на посаді водія-сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти І інженерно-саперного батальйону.

26.10.2024 року ОСОБА_1 вибув на виконання бойових завдань за призначенням ОТУ «ЗАПОРІЖЖЯ» де виконує бойові завдання до теперішнього часу. Позбавлення ОСОБА_1 посвідчення водія призведе до неможливості виконання бойових завдань не лише ним особисто, а й усім відділенням, що в умовах воєнного стану та вкрай низьким комплектуванням особовим складом може призвести до непоправних наслідків.

Відповідно, зважаючи на вищевикладене в своїй сукупності, з урахуванням розумності та пропорційності щодо застосування адміністративного стягнення передбаченого положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП, в тому числі й безпосередньо інтересів держави, зважаючи на продовжений воєнний стан по всій території України, суд вважає, що застосування такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами не буде в повній мірі відповідати принципу розумності в даному випадку та не відповідатиме, в першу чергу, інтересам держави. При цьому, також слід враховувати той факт, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбачених ст. 130 КУпАП раніше не притягувався.

Таким чином, за наведених обставин справи, суд приходить до висновку щодо недоцільності застосування адміністративного стягнення в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на один рік. З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, приймаючи до уваги ступінь його вини, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у вигляді штрафу передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, що буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605.60 грн..

Керуючись ст.ст.25, 27, 33, 40-1, 130 ч.1, 221, 251, 252, 256, 266, 283-285, 307, 308, 317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605.60 грн..

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Боярський О.О.