Справа № 128/2245/23
Провадження № 33/801/461/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 16 січня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -

встановив:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 16 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять) тисяч гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 16 січня 2024 року, провадження у справі відносно нього закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП: за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що про існування оскаржуваної постанови суду першої інстанції він не знав, оскільки судовий розгляд було проведено у його відсутність і копію постанови він отримав лише 23 квітня 2024 року. Відтак, вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає у запобіганні безладного руху у судовому процесі. Безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

З матеріалів справи слідує таке:

- 31 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 1);

- 22 серпня 2023 року ОСОБА_1 у Вінницькому районному суді Вінницької області ознайомився із матеріалами справи (а.с. 14);

- ОСОБА_1 неодноразово був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать його розписки (а.с. 13, 22, 25, 44);

- 16 січня 2024 року по справі Вінницьким районним судом Вінницької області ухвалена постанова без участі ОСОБА_1 (а.с. 45);

- Копія постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 16 січня 2024 року 22 січня 2024 року направлена ОСОБА_1 (а.с. 48);

- Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Вінницького районного суду Вінницької області від 16 січня 2024 року, оприлюднена в реєстрі 23 січня 2024 року;

- 15 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву до Вінницького районного суду Вінницької області про видачу йому копії постанови від 16 січня 2024 року, яку отримав 23 квітня 2024 року (а.с. 56);

29 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву до Вінницького районного суду Вінницької області про ознайомлення з матеріалами справи № 128/2245/23, з якими ознайомився 30 квітня 2024 року (а.с. 57);

02 травня 2024 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав апеляційну скаргу (а.с. 68).

Відтак апеляційний суд, з урахуванням встановлених обставин, виснує, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про розгляд справи щодо нього, в тому числі і щодо судового засідання 16 січня 2024 року, впродовж розгляду справи він користувався правовою допомогою.

Доводи про те, що про існування оскаржуваної постанови від 16 січня 2024 року ОСОБА_1 стало відомо лише 23 квітня 2024 року коли він у Вінницькому районному судді Вінницької області отримав копію постанови, судовий розгляд було проведено у його відсутність на увагу не заслуговують та спростовується матеріалами справи, зокрема про судові засідання останній неодноразово повідомлявся про що свідчать його розписки (а.с. 13, 22, 25), таким самим способом суд першої інстанції заздалегідь (а. с. 44) повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, який відбувався 16 січня 2024 року. При цьому, оскільки судове провадження триває ще з серпня 2023 року, про яке ОСОБА_1 було достеменно відомо про що свідчить його заява про ознайомлення з матеріалами справи (а. с. 14), а тому він повинен був з розумним інтервалом цікавитися результатами судового засідання, призначеного на 16 січня 2024 року.

Апеляційний суд акцентує на тому, що оскаржувана постанова була у публічному доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень з 23 січня 2024 року.

Відтак звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про отримання копії постанови 15 квітня 2024 року та отримання її 23 квітня 2024 року жодним чином не може слугувати підставою для відліку строку на апеляційне оскарження з цієї дати, так як об`єктивних перешкод вчасно дізнатися про винесення постанови по справі у ОСОБА_1 не було.

Отже ОСОБА_1 не навів жодної об`єктивної непереборної обставини, яка б свідчила про неможливість йому реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений законом строк.

За таких обставин ОСОБА_1 слід відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження, а подану апеляційну скаргу відповідно до вимог частини 2 статті 294 КУпАП повернути йому.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 16 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 16 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 за ст. 130 КУпАП, - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета