Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

потерпілої - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25.11.2023 року о 12.58 годині за місцем свого проживання вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме: штовхав, шарпав за верхній одяг, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода фізичному та психологічному здоров`ю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_1 звертає увагу, що суд першої інстанції неповно та не всебічно з`ясував обставини справи та невірно кваліфікував суперечку, яка виникла за зазначених в протоколі обставин, за ст.173-2 КпАП України. Просить скасувати оскаржену постанову, а провадження у справі стосовно нього закрити. Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав скаргу із наведених у ній мотивів, думку потерпілої ОСОБА_2 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила, доходжу такого висновку.

Беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 при розгляді справи присутній не був, а рішення місцевого суду постанову судді від 23.02.2024 рокуотримав лише 29.04.2024 року, то на думку апеляційного суду строк апеляційного оскарження даної постанови, передбачений ст.294 КпАП України, ним був пропущений з поважних причин у зв`язку з чим підлягає поновленню.

За положеннями ст.245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КпАП України.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими та оціненими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №843863 від 25.11.2023 року, рапортом працівника поліції, письмовою заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 та долученими до матеріалів справи відеозаписами

Водночас ОСОБА_1 не заперечує факт виникнення конфліктної ситуації з дружиною ОСОБА_2 , який мав місце 25.11.2023 року за місцем їх проживання.

У свою чергу, в суді апеляційної інстанції потерпіла (дружина) ОСОБА_2 вказала, що ОСОБА_1 поводив себе агресивно, штовхав її, шарпав та забрав з сумки її гроші у зв`язку з чим вона дуже злякалась.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, а саме - вчиненні домашнього насильства психологічного характеру щодо дружини, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього стягнення відповідає повністю вимогам ст.23, 33 КпАП України.

Судом першої інстанції вмотивоване рішення про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 23.02.2024 за відсутності останнього, оскільки він не надав суду будь-яких доказів поважності своєї неявки. Взято до уваги і неодноразовість процесуальних прохань ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з тих чи інших причин.

Надані ОСОБА_1 талони-повідомлення про його звернення на службу 102 з приводу протиправних дій інших осіб вказують на події, які не є предметом судового розгляду за даним протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №843863 від 25.11.2023 року. Довідка №4091 КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади також не підтверджує доводи апеляційної скарги, оскільки свідчить про факт звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою 26.05.2024.

Таким чином, мотиви ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів, яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді щодо ОСОБА_1 - без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 247, 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.В. Гапончук