Справа № 128/1461/24
Провадження № 33/801/462/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., за участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянув апеляційну скаргу адвоката Мороза С. О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 29 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 04 квітня 2024 року о 22:13 год на автомобільній дорозі М 21 «Виступовичі-Могилів-Подільський», 298 км, він керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz S 430», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Мороз С. О., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, чим порушив право на судовий захист;

судом не досліджено докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення;

наданий працівниками поліції відеозапис не відображає факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а матеріали справи не містять таких доказів;

місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про виклик до суду та допит у якості свідка ОСОБА_2 ;

агресивна поведінка ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу та спілкування з працівниками поліції не є підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП;

матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Частиною сьомою статті 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Установлено, що 04 квітня 2024 року о 22:13 год на автомобільній дорозі М21 «Виступовичі-Могилів-Подільський», 298 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz S 430», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи слідує, що відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки зафіксована інспектором ОСОБА_3 , відповідно до положень статті 266 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

DVD диск з відеозаписом є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом досліджено DVD диск з відеозаписом.

З наданого працівниками поліції відеозапису слідує, що під час спілкування працівників поліції з водієм, в останнього були виявлені типові зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано йому пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано на нагрудну камеру працівника поліції.

Положеннями частини першої статті 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, судам слід урахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису. Отже дії працівників поліції відповідають вимогам статті 266 КУпАП.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення правопорушення водієм ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем марки «Mersedes-Benz S 430», державний номерний знак НОМЕР_1 , не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

З дослідженого апеляційним судом відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського слідує, що працівниками поліції було зупинено два транспортних засоби, один з яких проїхав далі, а інший здійснив зупинку.

До зупиненого автомобіля марки «Mersedes-Benz S 430», державний номерний знак НОМЕР_1 , підійшов поліцейський, однак на водійському місці нікого не було. На вимогу поліцейського було відчинено задні двері автомобіля, де на пасажирському сидінні сиділо двоє осіб, які стверджували, що ніхто з них не керував транспортним засобом, а його водій вийшов у туалет.

Працівники поліції заперечили указане, встановили власника транспортного засобу, яким виявився ОСОБА_1 , та детально поінформували останнього про підставу зупинки його транспортного засобу, зокрема проїзд на жовтий сигнал світлофора. У подальшому, на законні вимоги працівників поліції, ОСОБА_1 почав погрожувати поліцейським, поводив себе зверхньо та агресивно.

Під час з`ясування обставин події, до зупиненого автомобіля підійшов інший чоловік та повідомив, що саме він керував указаним транспортним засобом, а не його пасажири. При цьому, указував: «давайте я буду водієм», на що працівниками поліції останньому було роз`яснено, що він керував іншим транспортним засобом марки «Рено Клео» та на їх вимогу зупинитись проїхав далі, після чого пішки підійшов до зупиненого автомобіля, тому не міг одночасно керувати двома транспортними засобами.

Лише після пропозиції поліцейських ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, його відмови від проходження огляду та роз`яснення наслідків такої відмови, до працівників поліції підійшов неповнолітній пасажир зупиненого автомобіля та повідомив, що транспортним засобом керував він, а не ОСОБА_1 .

На спростування працівниками поліції указаних пояснень, ОСОБА_1 продовжив агресивну поведінку, при цьому, чіткої позиції, хто саме керував його транспортним засобом останній не мав.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції за ініціативи сторони захисту допитано неповнолітнього свідка ОСОБА_2 в присутності його законного представника ОСОБА_4 , який показав, що 04 квітня 2024 року о 22:13 год на автомобільній дорозі М 21 «Виступовичі-Могилів-Подільський», 298 км, саме він керував автомобілем марки «Mersedes-Benz S 430», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час його зупинки працівниками поліції.

Після зупинки транспортного засобу поліцейськими, переліз на заднє сидіння автомобіля, оскільки злякався, так як у нього не було водійського посвідчення. Підтвердив, що ОСОБА_1 перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля.

Разом з тим, з рапорту поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції Євгенія Кременюка слідує, що 04 квітня 2024 року о 22:13 год, у складі наряду «Юнкер-1030» спільно з молодшим лейтенантом ОСОБА_5 , на автомобільній дорозі М 21 «Виступовичі-Могилів-Подільський», 298 км, за порушення Правил дорожнього руху був зупинений транспортний засіб марки «Mersedes-Benz S 430», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 на якого складено, зокрема постанову серії ЕНА 1826372 за частиною другою статті 122 КУпАП.

З метою повного та об`єктивного з`ясування обставин у справі, перевірки доводів апеляційної скарги та відповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, апеляційним судом витребувано з Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП НП України інформацію щодо складання працівниками УПП у Вінницькій області постанови серії ЕНА № 1826372 від 04 квітня 2024 року про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 та її чинності.

Так, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується наявною в матеріалах справи постановою серії ЕНА № 1826372 від 04 квітня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП, відповідно до якої 04 квітня 2024 року о 22:13 год на автомобільній дорозі М 21 «Виступовичі-Могилів-Подільський», 298 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги пункту 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України.

Згідно інформації Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП НП України № 19952/41/21/02-2024 від 24 травня 2024 року указана постанова ОСОБА_1 не оскаржувалась, у встановленому законом порядку не скасована та відповідно до інформаційного порталу Національної поліції підсистеми «Адмінпрактика» сплачена.

З цих же підстав апеляційний суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_2 в частині того, що саме він керував транспортним засобом та оцінює їх критично, оскільки останній перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_1 , тому його позицію слід розцінювати, як намагання допомогти товаришеві уникнути відповідальності за вчинене останнім адміністративне правопорушення.

Крім того, пояснення свідка ОСОБА_2 спростовуються дослідженими судом доказами наявними в матеріалах справи.

Відтак працівниками поліції правильно установлено особу водія щодо якого було складено відповідні адміністративні матеріали.

Резюмуючи наведене, твердження адвоката Мороза С. О. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, на переконання апеляційного суду, є лише способом захисту, метою якого є уникнення останнім адміністративної відповідальності, яка згідно санкції частини першої статті 130 КУпАП є безальтернативною.

Отже ураховуючи розвиток подій, які зафіксовані на бодікамери працівників поліції, поведінка ОСОБА_1 була правильно оцінена поліцейськими як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, адже порушник вчиняв дії спрямовані на ухилення надання відомостей щодо своєї особи та фактичних обставин події.

Посилання адвоката Мороза С. О. на те, що суд першої інстанції порушив права на захист ОСОБА_1 , передбачені статтею 268 КУпАП не заслуговують на увагу з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на правову допомогу, уклавши з адвокатом Морозом С. О. договір про надання правової допомоги у Вінницькому районному суді Вінницької області.

24 квітня 2024 року за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Мороза С. О., розгляд справи судом першої інстанції відкладено.

Про наступне судове засідання призначене на 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мороз С. О повідомлені під розписку (а. с. 15).

26 квітня 2024 року адвокат Мороз С. О. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю у розгляді інших справ у Вінницькому міському суді Вінницької області.

Разом з тим, адвокат Мороз С. О. не долучив до клопотання доказів щодо його участі у розгляді інших справ у Вінницькому міському суді Вінницької області, а лише указав єдині унікальні номери судових справ та зазначив, що підтвердження зазначених обставин можна знайти на сайті судової влади Вінницького міського суду Вінницької області.

29 квітня 2024 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про причини своєї неявки суд не повідомив, доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був обізнаний, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, який буде розглядатися у Вінницькому районному суді Вінницької області.

Відповідно до глави 21 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року по справі №11-250сап21.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Посилання адвоката Мороза С. О. на зайнятість в інших судових засіданнях не може бути безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Адвокат самостійно має визначитися з пріоритетністю справи його клієнтів.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц указав, що:

«якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи».

Отже ОСОБА_1 та його представнику - адвокату Морозу С. О., була забезпечена можливість участі у судовому засіданні, однак вони скористалися своїми правами на власний розсуд.

Частиною другою статті 268 КУпАП закріплено перелік справ, у яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Справа про притягнення особи до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції з дотриманням вимог статті 268 КУпАП дійшов обґрунтованого висновку про розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представника.

Адвокат Мороз С. О. не навів переконливих доводів, яким чином розгляд справи у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 вплинула на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, зокрема на повноту з`ясування місцевим судом фактичних обставин справи.

Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, процесуальні права ОСОБА_1 поновлені шляхом звернення до апеляційного суду, який під час апеляційного розгляду безпосередньо перевірив докази, якими обґрунтовані обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив усі докази, які наявні в матеріалах справи та надав їм належну оцінку.

Інші обставини на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, які висновків суду першої інстанції не спростовують.

Наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною першою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Ураховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією частини першої статті 130 КУпАП.

Отже постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Мороза С. О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ