КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 22.02.2024 о 08 год. 04 хв.по проспекту Повітрофлотському, 50/2 у м. Києві керував транспортним засобом «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу «Драгер» (результат 1,05%), тобто порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2024 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи тим, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням порядку проведення такого огляду, а тому він є недійсним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, зібрані в адміністративних матеріалах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів. апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2.9А ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що з результатом проведеного огляду на місці не погодився, однак працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога, що, на його думку, є грубим процесуальним порушенням порядку проведення огляду, що має наслідком визнання його недійсним.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД за № 723564 від 22.02.2024 ОСОБА_1 22.02.2024 о 08 год. 04 хв.по проспекту Повітрофлотському, 50/2 у м. Києві керував транспортним засобом «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу «Драгер» (результат 1,05%), тобто порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і порушень при його складанні, що стали би підставою для скасування постанови суду, не встановлено.

Обставини, викладені у протоколі, узгоджуються із обставинами, зафіксованими на відеозаписі, з якого вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснили йому процесуальні права, порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, наслідки відмови від проведення такого огляду; ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу «Драгер», результат якого склав 1,05%; ОСОБА_1 висловив незгоду з результатом огляду за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці; працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 право на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога; в подальшому, працівниками поліції здійснювалося супроводження ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я, під час якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, фактично погодившись із результатом «Драгер».

Відтак доводи апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням порядку, встановленого Законом, є неспроможними, оскільки спростовуються наявними в адміністративних матеріалах доказами.

Досліджені апеляційним судом докази є належними доказами у розумінні ст. 252 КУпАП та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Обґрунтованих доводів, які стали би безумовними підставами для закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду О. М. Сітайло

Справа № 33/824/2688/2024 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Воронкін О.А.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.