КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 33/4809/630/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Кавун Т. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Широкоряд Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , поданою на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «АГРО РОДИНА»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2024 року, ОСОБА_1 , визнано винним в тому, що він 25.02.2024 о 20 год. 00. хв по вул. Казакова, 30, в смт Смоліне Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , 22.11.2024 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, справу закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду апелянт мотивує тим, що він був позбавлений можливості захистити свої права при розгляді його справи в суді першої інстанції.

За таких обставин, апелянт вважає, що строк на подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження поновленню не підлягає виходячи з таких підстав.

Згідно із ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїх рішеннях Верховний Суд.

Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30.10.2018 року (справа № 299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне : «Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року; п. 47 рішення у справі «Устименко проти України» від 29.10.2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк. Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення».

Так, 03.09.2024 року, адвокат Беспалова Н.О., в інтересах ОСОБА_1 , вперше звернулася з апеляційною скаргою на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області 05 серпня 2024 року.

07.10.2024 року постановою апеляційного суду було прийнято рішення про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Між тим, ОСОБА_1 , 22.11.2024 самостійно звернувся з апеляційною скаргою на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області 05 серпня 2024 року.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що справа розглянута суддею Маловисківського районного суду Кіровоградської області 05 серпня 2024 року за участю ОСОБА_1 , який в судовому засіданні надавав свої пояснення, за результатами її розгляду в той же день винесена постанова, в резолютивній частині якої вказано прийняте судом рішення, роз`яснено порядок і строки його оскарження (а.с. 33-37).

Крім того, в матеріалах справи містить розписка (а.с. 38), відповідно до якої ОСОБА_1 , 05.08.2024 отримав копію постанови суду від 05.08.2024, тобто в день розгляду справи.

Отже відлік строку на оскарження постанови судді місцевого суду для ОСОБА_1 , обраховується з дня її винесення, тобто 05 серпня 2024 року.

Тому, посилання апелянта, як на підставу поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження на те, що він був позбавлений можливості захистити свої права в суді першої інстанції є безпідставними.

Проте, апеляційна скарга подана ОСОБА_1 , до суду першої інстанції лише 22 листопада 2024 року, тобто з порушенням встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, і не містить посилань на обставини, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_1 , був позбавлений можливості своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 05 серпня 2024 року.

У даному випадку вказана апелянтом обставина не може бути визнана поважною причиною пропуску процесуального строку, враховуючи при цьому те, що ОСОБА_1 , був присутнім у судовому засіданні і, відповідно, обізнаний про результати розгляду справи в день винесення постанови.

Крім того, копію постанови від 05.08.2024 ОСОБА_1 , вручили під розписку в день винесення постанови.

Відповідно строки на апеляційне оскарження постанови суду, почали відраховуватися з 05.08.2024, та закінчилися 15.08.2024.

Оскільки, вказані апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2024 року не можна визнати поважними, а інших об`єктивних причин, які б перешкоджали йому реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови судді у визначений законом строк апелянтом не наведено, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку.

Враховуючи, що з апеляційною скаргою на постанову судді від 05.08.2024 ОСОБА_1 , звернувся лише 22 листопада 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на її оскарження, апеляційний суд, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, у зв`язку з відмовою у поновленні цього строку, приходить до висновку про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на оскарження постанови Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути апелянту.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.В. Широкоряд