ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О. М.

за участю секретаря Горковенко В. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Вялової І. М. на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

-визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно постанови судді, 13 серпня 2024 року о 19.30 год., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою в АДРЕСА_1 , вчинив психологічне домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував, чим могла бути завдана шкода потерпілій.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Вялова І. М. просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Захисник не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки вона не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначила, що доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є протокол про адміністративне правопорушення, фабула якого не розкриває суті адміністративного правопорушення.

Вказала, що у протоколі, поясненнях потерпілої та свідка, не зазначено наслідків, до яких призвели дії ОСОБА_1 (чи могла бути чи була заподіяна шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої), що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначила, що в протоколі мітиться лише посилання на те, що ОСОБА_1 ображав нецензурною лайкою та погрожував дружині, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю. Проте, не зазначено психічному здоров`ю кого саме могла бути спричинена шкода. Так само в протоколі не зазначено про вчинення ОСОБА_1 протиправних дій. При цьому, суд позбавлений можливості самостійно редагувати фабулу, викладену в протоколі.

Вважає, що наявність сварок, конфліктів та непорозумінь між особами на побутовому ґрунті свідчить про існування між особою, яка притягується до відповідальності та потерпілою неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства. На думку апелянта, матеріали справи не підтверджують обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю показань сторонніх свідків або інших документів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явились, були належним чином повідомлені про дату розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, її вирішення в точній відповідності з законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 , обґрунтовано послався на протокол про адміністративне правопорушення, серії ВАД №146987 від 13.08.2024, згідно якого цього дня о 19.30 год. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою в АДРЕСА_1 , вчинив психологічне домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою та погрожував, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено вчинення насильства у сім`ї, у різних формах: застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право тощо, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі, щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частиною 2 статті 3 цього ж Закону визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на колишнє подружжя та їх дітей.

З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин адміністративного правопорушення, з огляду на зазначені вимоги закону, є доведеною вина ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 доведена, окрім даних протоколу про адміністративне правопорушення, наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію, згідно якого 12.08.2024 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_2 ;

-поясненнями ОСОБА_2 , згідно яким останній рік вона не проживала з чоловіком ОСОБА_1 , знаходилась за кордоном. Коли приїхала додому, то побачила, що чоловік занедбав будинок. Коли вона почала прибирати речі та побутову техніку, то чоловік почав сварку, в ході якої погрожував їй фізичною розправою, ображав нецензурною лайкою;

-поясненнями ОСОБА_3 , згідно яким він вже рік проживає сам, оскільки дружина ОСОБА_2 перебуває за кордоном. Коли вона повернулась додому, то почала складати речі та побутову техніку. Вказав, що йому це не сподобалось та він почав сваритися з нею. Не заперечував, що дружині погрожував фізичною розправою. Також додав, що з ним була проведена профілактична бесіда.

Окрім того, в матеріалах справи наявна форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 та терміновий заборонний припис АА № 606290, згідно якого встановлена заборона на будь-який спосіб контактування з постраждалою особою на 1 добу з 21:00 год 13.08.2024 до 21:00 год. 14.08.2024.

Таким чином, матеріалами справи доведено, що сварка, яку влаштував ОСОБА_1 , і під час якої він погрожував фізичною розправою, була спрямована на завдання шкоди ОСОБА_2 , викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку та завдала шкоди психічному здоров`ю.

Всупереч доводам апелянта, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру підтверджена наявними у матеріалах справи доказами, а тому його обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за цією статтею.

Стягнення ОСОБА_2 накладено відповідно до санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Фаріонова