Справа № 538/406/24
Провадження № 3/538/200/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.03.2024 року м. Лохвиця
Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Цімбота Л.Г., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
11.03.2024 року до Лохвицького районного суду Полтавської області надійшов вказаний адміністративний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 968579 від 05.03.2024 року, в якому зазначено, що "03.03.2024 року близько 00 год 50 хв ОСОБА_1 за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , яке полягало в образах нецензурними словами".
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 03.03.2024 року близько 00 год 50 хв між ним та його співмешканкою виникла сварка, але це була звичайна сварка на побутовому рівні.
Допитана в судовому засіданні як потерпіла ОСОБА_2 підтвердила, що дійсно 03.03.2024 року близько 00 год 50 хв між нею та співмешканцем виникла сварка на побутовому рівні, вона викликала поліцію погарячкувавши, потім намагалася скасувати виклик поліції, але вони приїхали і склали протокол. Відповідаючи на запитання, просила суд не притягувати співмешканця до відповідальності, зазначила, що шкода їй не була і не могла бути завдана.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.
Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" № 2229-VIII від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в
межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає
(проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
В той час, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Таким чином, сама по собі сварка, не формує собою домашнє насильство та утворює склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Суд звертає увагу, що вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, визначеними у ст.ст.269, 272 КУпАП, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.
В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство.
Проте, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було встановлено відсутність належних і допустимих доказів того, що він вчинив умисні діяння, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному або фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , які спричинили наслідки, передбачені ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Крім того, ОСОБА_2 пояснила в судовому засіданні про звичайну сварку між ними.
З огляду на наведене, сам лише факт наявності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Відтак вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом», а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст . 173-2, 247, 284 КУпАП, суддя,
п о с т а н о в и в:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області шляхом подачі скарги протягом 10 днів з дня її винесення.
Суддя Лохвицького
районного суду Л.Г.Цімбота