Провадження № 3/761/5819/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Циктіч Віталій Михайлович, розглянувши справу щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

гр. ОСОБА_1 23.06.2024, приблизно о 10 год. 42 хв., керував мопедом «Хонда», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у м. Києві вулицею Стеценка з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Був зупинений працівниками Управління патрульної поліції у м. Києві, однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився.

Вказаними діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), що тягне відповідальність, передбачену ст.130 КУпАП.

У судове засідання гр. ОСОБА_1 викликався шляхом направлення sms-повістки на наведений у протоколі номер мобільного телефону ОСОБА_1 , яка отримана адресатом 06.08.2024. Однак гр. ОСОБА_1 до суду не з`явився, про поважність причини неявки не повідомив.

Суддя враховує, що відповідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України», у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З викладеного витікає, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі гр. ОСОБА_1 у розгляді справи, тому наведені вище обставини дають підстави для висновку про свідоме ухилення гр. ОСОБА_1 від явки до суду.

Суддя, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення від 23.06.2024 серії ААД № 866480, який складений уповноваженою особою, відеозаписи з бодікамер № 472110, 764993, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.20230 (справа № 761/26996/23), дійшов висновку про таке.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вказаний пункт ПДР передбачає, що водій повинен на вимогу працівника правоохоронного органу пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

У силу п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння фіксуються у протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст.130 КУпАП відмова водія від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння утворює склад зазначеного правопорушення

З наведеного витікає, що наданими судді матеріалами має бути доведено, що водій ОСОБА_1 свідомо відмовився від пропозиції працівників поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи у відповідному медичному закладі.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні. Ці дані встановлюються у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом тощо.

Як вбачається з долучених до матеріалів відеозаписів з нагрудних камер інспекторів УПП у м. Києві, під час зупинки водія ОСОБА_1 у працівників поліції виникла обґрунтована підозра щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. Однак, напропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано у протоколі.

Беручи до уваги наведене, суддя дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Також, суддя бере до уваги, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2023 (справа № 761/26996/23) ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

З наведеного витікає, що своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Отже, зметою недопущення вчинення гр. ОСОБА_1 аналогічних проступків, враховуючи, що останній позбавлений права керування транспортними засобами, відсутність у нього критичних висновків щодо його попередньої протизаконної поведінки, суддя дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку, яку особа створює під час керування транспортним засобом у стані сп`яніння, обставини вчинення адміністративного правопорушення, суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення адміністративного стягнення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 130, 251, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

гр. ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за ч. 2 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 307-308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В.М. Циктіч