ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/223/24 Головуючий 1 інстанції - Левченко А.М.
Провадження № 33/818/932/24 Суддя суду апеляційної інстанції - Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.183-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М. , з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , без участі його захисника, за умови, що правопорушник взяв захист своїх інтересів на себе, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Валківського районного суду Харківської області від 02.04.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 02.04.2024 року

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 605,60 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

З постанови Валківського районного суду Харківської області від 02.04.2024 року вбачається, що під час примусового виконання судового наказу №615/937/18, виданого Валківським районним судом Харківської області від 05.10.2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.183-1 КУпАП, а саме: за період з 21.06.2018 року по 01.02.2024 року він має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 171203,92 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, про що старшим державним виконавцем Валківського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Омельченком В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення №57595788 від 12.02.2024 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Валківського районного суду Харківської області від 02.04.2024 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що не згоден з постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги клопотання про відсутність заборгованості по сплаті аліментів на дату розгляду справи. Пояснює це тим, що у нього на утриманні був старший син, а у ОСОБА_3 - менший, що, на його думку, підтверджує відсутність заборгованості по сплаті аліментів.

На підставі вищевикладеного вважає, що обставини, викладені у протоколі, не відповідають дійсності.

У зв`язку з цим ОСОБА_2 вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що постанова суду першої інстанції ним не отримувалася, а ознайомившись із нею він вирішив звернутись з апеляційною скаргою, оскільки вважає, що вказане рішення прийняте з істотним порушенням норм процесуального і матеріального права.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

У судове засідання з`явився ОСОБА_2 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Захисник ОСОБА_2 - адвокат Ніколаєв В.І. про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився. ОСОБА_2 не заперечував проти розгляду справи за відсутності захисника та взяв захист своїх інтересів на себе.

ОСОБА_2 пояснив, що він намагався знайти спільну мову з матір`ю його дітей, адже вважав, якщо в нього на утриманні перебуває старший син, а у дружини - менший, то відсутня необхідність сплачувати аліменти.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №57595788 від 12.02.2024 року з підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; взяв до уваги копію судового наказу №615/937/18 від 05.10.2018 року, виданого Валківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 21 червня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття; копію попередження, викликів державного виконавця в рамках виконавчого провадження №57595788 від 06.11.2018 року; копію письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наданих начальнику ДВС від 10.12.2018 року, 24.06.2020 року, 11.03.2021 року, 12.02.2024 року в яких ОСОБА_2 зазначає, що йому відомо про обов`язок сплати аліментів на підставі судового наказу №615/937/18 від 05.10.2018 року, виданого Валківським районним судом Харківської області.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши правопорушника, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, щопостанову Валківського районного суду Харківської області від 02.04.2024 рокупотрібно залишити без змін, а апеляційну скаргу необхіднозалишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.183-1 КУпАП встановлено відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення і дотримання прав дитини та інших передбачених законом суб`єктів на матеріальне утримання з боку осіб, які в силу нормативних приписів зобов`язані таке утримання надавати.

З об`єктивної сторони адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 аліменти не сплачує через відсутність офіційного працевлаштування, займається пошуком роботи. Останній попереджений про адміністративну та кримінальну відповідальність за несплату аліментів. Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.02.2024 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментам становить 171203,92 грн.

Доводи апелянта про те, що постанова суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Так апелянт не оспорює, що має заборгованість по аліментам, проте вважає що він не повинен її сплачувати, оскільки повністю забезпечував старшого сина, а ОСОБА_3 - меншого, тому вважає, що вони порівну виконують свої батьківські обов`язки.

За нормами частин 1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що перебування на утриманні ОСОБА_2 іншої дитини не позбавляє його обов`язку сплачувати аліменти, що стягнуті відповідним рішенням суду аж до закінчення строку, на який вони стягнуті або ухвалення компетентною особою (органом) рішення про припинення їх стягнення чи зменшення їх розміру, із підстав, передбачених вимогами закону.

Більше того, в своїх письмових поясненнях, наданих начальнику ДВС від 10.12.2018 року, 24.06.2020 року, 11.03.2021 року, 12.02.2024 року ОСОБА_2 зазначає, що йому відомо про обов`язок сплати аліментів на підставі судового наказу №615/937/18 від 05.10.2018 року, виданого Валківським районним судом Харківської області.

Крім того, останній зобов`язувався сплатити заборгованість найближчим часом, однак судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять відомостей про сплату ОСОБА_2 аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження.

Виходячи з диспозиції статті, не має значення, з яких причин особа не платить аліменти і чи були вони поважними, а достатньо лише факту несплати, який призвів до виникнення заборгованості у загальній сумі платежів понад шість місяців.

Таким чином, дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.183-1 КУпАП, оскільки останній має заборгованість по аліментам, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Всі інші доводи правопорушника та його захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин, застосоване до ОСОБА_2 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення та правильно притягнуто ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП і його посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, - задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Валківського районного суду Харківської області від 02.04.2024 рокупо справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.183-1 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського Апеляційного суду О.М.Курило