Дата документу 23.05.2024
Справа № 334/2046/24
Провадження № 3/334/1079/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Телегуз С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює територіальним менеджером в ТОВ «Нова пошта», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2024 року до суду з Управління патрульної поліції в Запорізькій області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №885537, складеного 02.03.2024 року о 01:00 командиром взводу 2 роти 1 батальйону 4 УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Агаповим А.О., 02.03.2024 року о 00:34 в м. Запоріжжя, вул. Ладозька 21, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Dodge Journey», р/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився з застосуванням приладу «Драгер Алкотест 6820», результат позитивний 1,89%, тест №2345, чим порушив п.2.9 а) ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушення ПДР, про повторність попереджений. Проводилась відеофіксація БК475836. Відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно бази даних підсистеми «Адмінпрактика» ОСОБА_1 повторності за ст.130 КУпАП не має, має посвідчення водія НОМЕР_2 від 03.05.2022 року, яке тимчасово вилучено, видано тимчасовий дозвіл ТЗ №225651.

26.04.2024 року до суду звернувся захисник: адвокат Вертелецький М.О. з клопотанням, в якому посилався на те, що ОСОБА_1 залучений до забезпечення діяльності ТОВ «Нова пошта», яка є критично важливою для функціонування економіки в особливий період та забезпечення життєдіяльності населення.

Прохав при призначення покарання врахувати дані про особу правопорушника, визнання ним своєї вини, щире каяття, соціальну адаптованість та трудову діяльність, що спрямована на забезпечення інтересів економіки держави, та призначити покарання без позбавлення права керування транспортними засобами у виключному випадку, зокрема, при виконанні особою суспільно-корисних завдань з використання спеціального права.

23.05.2024 року в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник: адвокат Вертелецький М.О. прохали призначити стягнення у виді штрафу, однак без позбавлення права керування транспортними засобами з урахуванням наданих документів, які підтверджують обставини, що мають значення для справи.

Суд оцінивши матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що матеріали справи свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлені: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №885537 від 02.03.2024 року; результатом огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6820», результат позитивний 1,89%, тест №2345; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого результат позитивний 1,89%; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 02.03.2024 року, відповідно якого ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я не доставлявся; рапортом поліцейського; відеозаписом події 02.03.2024 року на диску «DVD-R».

Суд, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно ст.34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 визнається щире розкаяння винного та визнання своєї вини.

Відповідно ст.35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Адміністративне стягнення застосовується з метою виховання та запобігання скоєнню нових правопорушень та не має на меті покарання порушника, покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст.9 Конституції України, а також ст.17 Закону України "Про міжнародні договори" - міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України.

Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України, тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Також, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15.05.2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ЄСПЛ у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення ЄСПЛ у справі "Маліге проти Франції" від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення ЄСПЛ у справі від 02.11.2004 року "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст вказаного положення свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Тому, суд вважає, що при розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію закону.

При прийнятті рішення суд враховує вказані ОСОБА_1 обставини та надані ним письмові докази, які є актуальним в період введеного в Україні воєнного стану в результаті збройної агресії російської федерації.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працює територіальним менеджером в ТОВ «Нова пошта» - мережа адресного обслуговування №4 (Запорізька область), ТОВ «Нова пошта» є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період відповідно наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України №354 від 03.05.2023 року, за період з 01.01.2024 року по 20.04.2024 року Мережею адресного обслуговування №4 ТОВ «Нова Пошта» було отримано понад 210 тис. відправлень, в обов`язок працівників Мережі адресного обслуговування №4 також входить обов`язок доставки відправлень у відділення ТОВ «Нова пошта», розташованих зокрема на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії та територіях можливих бойових дій відповідно Переліку, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, поштові відправлення доставляються працівниками компанії зокрема у відділення, які розташовані в населених пунктах: с. Новомиколаївка, с. Дружелюбівка, с. Великомихайлівка, с. Гаврилівка, с. Купріянівка та ін., адресна доставка здійснюється також у н.п. Комишуваха, Купріянівка, Любимівка, Георгіївське, Грозне, Значкове, Новоіванівське, Гасанівка, у вказаний період ОСОБА_1 понад 50 разів забезпечував доставку поштових відправлень та особисто приймав участь у доставленні вантажів у вищезазначені населенні пункти, що підтверджується копіями довідок від 08.03.2024 року та від 20.04.2024 року.

Так, на думку суду, позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом позбавить його можливості виконувати свої службові обов`язки за місцем роботи в ТОВ «Нова пошта» у важкий для нашої країни час під час війни у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

Також суд враховує, що дії вчинені ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, будь-якої матеріальної шкоди також не спричинено.

Виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню, суд вважає, що в даному випадку, застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права є явно несправедливим.

Враховуючи викладені обставини, визнання ОСОБА_1 своєї вини, особу правопорушника, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин та відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суд вважає, що останньому слід призначити адміністративне стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу, але без позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке стягнення на думку суду буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір.

Керуючись ст.ст. 40-1, ч.1 ст.130, 280-285, 287, 289, 307-308 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

У разі несплати штрафу в добровільному порядку протягом 15 днів з дня вручення постанови про накладення стягнення, штраф підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі в сумі 34000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: С.М.Телегуз