ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/432/24Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 33/817/431/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Гука В.С.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 07 лютого 2024 року о 23 год. 06 хв. по вул. Зелена в с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем SKODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, тест для визначення стану алкогольного сп`яніння із згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера DRAGER ARBL, проба позитивна 2,55 проміле. Водій із результатом погодився, у Чортківську ЦМЛ поїхати відмовився, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальності ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважає, постанову суду першої інстанції такою, що не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем.

Вказує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що попередній рух транспортного засобу здійснював його товариш, який вибіг у невідому напрямку з автомобіля на момент коли до нього підійшли працівники патрульної поліції

Окрім цього зазначає, що під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 йому не було належно роз`яснено і забезпечено реальне право на правову допомогу адвоката, що є порушенням права на захист.

Звертає увагу, що працівники поліції не повідомили його про те, що ведеться фіксація розмови, а тому відеозапис є неналежним доказом у справі.

Просить скасувати постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гука В.С., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Чортківського районного суду від 08 травня 2024 р. і закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 022992 від 07 лютого 2024 року, 07 лютого 2024 року о 23 год. 06 хв. по вул. Зелена в с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем SKODA OCTAVIA номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, тест для визначення стану алкогольного сп`яніння із згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера DRAGER ARBL, проба позитивна 2,55 проміле. Водій із результатом погодився, у Чортківську ЦМЛ поїхати відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 не ознайомили з правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Разом з тим, у графі пояснення особи ОСОБА_1 вказав про те, що пояснення надасть у суді.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, на якому зафіксована як причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а саме те, що він не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9. 2 б ПДР України.

Окрім того, факт порушення ним ПДР України підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1397481 від 07 лютого 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Оглянутим апеляційним судом відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції, підтверджується, що працівниками поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 було повідомлено водієві наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова) та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою приладу «Drager ARBL», на що ОСОБА_1 погодився. За результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Drager ARBL» виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 2,55 %.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , як відразу після зупинки транспортного засобу, так і під час проходження огляду на стан сп`яніння не повідомляв, що не керував транспортним засобом та не зазначав, що автомобілем керував його товариш, про що він стверджує у своїй апеляційній скарзі.

Натомість, характер його поведінки після зупинки транспортного засобу «SKODA OCTAVIA», номерний знак НОМЕР_1 , працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, що ОСОБА_1 фактично і не заперечував.

Той факт, що працівники поліції не повідомили водія ОСОБА_1 про те, що ведеться фіксація розмови, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відеозаписом чітко зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення і наведена апелянтом обставина жодним чином не впливає на доведеність його винуватості у крейсування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Наведені апелянтом міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Відсутність захисника у ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про порушення права останнього на захист, оскільки під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення не вирішується питання про його адміністративну відповідальність, а є лише фіксується факт правопорушення, висновок щодо якого вправі зробити суд.

Тому, доводи апелянта про порушення його права на захист для суду є непереконливі.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя