ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/776/24

Провадження № 33/4820/304/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника Руденка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника Руденка Д.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працівника пожежного потягу залізничної станції Шепетівка, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Позбавлено ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

За постановою суду, 17 лютого 2024 року близько 02 год. 39 хв., по вул. Українська, в м. Шепетівка Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 316» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, бліде обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження в установленому порядку огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час проведення огляду водія поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису.

Крім того, 17.02.2024 о 02 год 43 хв, по вул. Українська, буд. 100, в м. Шепетівка Хмельницької області, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме: під час проведення поверхневої перевірки відмовлявся пред`явити для ст. інспектора ШРУП ГУНП в Хмельницькій області Ярощука С.М. зміст правої руки, після чого намагався вчинити бійку, шарпався, виривався, на зауваження припинити протиправні дії не реагував, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2024 року справи за № 688/776/24 та №688/840/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 185 КУпАП об`єднано в одне провадження під № 688/776/24.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Руденко Д.В. подав, в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі. Вважає оскаржувану постанову такою, що прийнята з неповним з`ясуванням судом фактичних обставин справи, які мають значення для її вирішення і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при дослідженні судом першої інстанції протоколу за ст. 185 КУпАП, судом не надано оцінки складу адміністративного правопорушення та чи взагалі мала місце подія, оскільки згідно з датою складання протоколу події відбувалися 17 березня 2024. Переконує, що відеозаписом жодних ознак наркотичного сп`яніння, вказаних поліцією у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не зафіксовано.

23 травня 2024 на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він уточнив прохальну частину апеляційної скарги та просив постанову суду від 13.03.2024, в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити, та застосувати стосовно нього стягнення у виді штрафу у розмір 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Руденка Д.В., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції, пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 121868 від 17 лютого 2024 вбачається, що 17.02.2024 о 02 год. 39 хв., по вул. Українська, в м. Шепетівка Хмельницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 316» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, бліде обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження в установленому порядку огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи містять розписки про роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП та про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, від підпису у яких ОСОБА_1 відмовився.

З направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що він направлявся до медичної установи КНП «Шепетівська БПЛ», у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, почервоніння очей. Однак вказаний огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 від такого огляду.

Частинами другою, четвертою, шостою статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за статтею 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків.

Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок та діють від імені держави.

Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за статтею 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд, в повному обсязі, виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №963514 від 17.02.2024, згідно з яким 17 лютого 2024 о 02 год 43 хв, по вул. Українська, буд. 100, в м. Шепетівка Хмельницької області, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме: під час проведення поверхневої перевірки відмовлявся пред`явити для ст. інспектора ШРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 зміст правої руки, після чого намагався вчинити бійку, шарпався, виривався, на зауваження припинити протиправні дії не реагував, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП та рапорт ст. інспектора ВРПП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Ярощука С.М. від 17.02.2024., щодо подій, викладених у протоколі.

У судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки був схвильований, після спілкування з поліцейськими. Не вважає, що вчинив злісну непокору працівникам поліції.

З переглянутого місцевим та апеляційним судом відеозапису вбачається рух поліцейського автомобіля, в темну пору доби, за транспортним засобом «BMW 316» д.н.з. НОМЕР_1 . Працівники поліції проблисковими маячками зупиняють даний автомобіль. Підходять до водія та запитують чому він порушує встановлену комендантську годину, останній відповідає, що має перепустку та їхав по роботі. Поліцейський просить пред`явити документи та перепустку на вихід під час комендантської години. Після огляду документів, працівник поліції просить ОСОБА_1 вийти із автомобіля та повідомляє його про наявність законних підстав для проведення поверхневої перевірки, згідно зі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», з огляду на заборону руху під час комендантської години. При проведенні поверхового огляду правоохоронець помічає, що ОСОБА_1 стиснув праву руку у кулак. На неодноразову вимогу поліцейського показати вміст правої руки, відмовився, таку вимогу проігнорував, чим проявив пасивну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків. Між поліцейським та ОСОБА_1 виникла штовханина, в ході якої до ОСОБА_1 було застосовано використання кайданків, та виявлено невідому речовину в згортці паперу. В подальшому, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичній установі, він погодився, був доставлений до лікувального закладу для проведення огляду лікарем-наркологом, однак біля приміщення медичної установи від такого відмовився.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Посилання на невірну дату у протоколі про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП а саме зазначення 17.03.2024, замість 17.02.2024 не беруться до уваги, з підстав очевидної технічної описки в протоколі про адміністративне правопорушення, з огляду на дату складання протоколу та дату зафіксовану на відеозаписі події, що не впливає на суть правопорушення.

Всі інші доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі та судовому засіданні були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення, у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Посилання ОСОБА_1 , в поданому доповненні до апеляційної скарги, на необхідність зміни постанови суду, в частині накладення на нього стягнення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП і призначення його у виді штрафу без позбавлення права керування не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на вимогах Закону.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає лише один вид стягнення на водіїв у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Ураховуючи наведене, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Руденка Д.В. без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша