ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/529/24 Справа № 199/606/24 Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Чіп Я.М., потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката Чіпа Я.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 07.01.2024 о 18годині 10 хвилин у м. Дніпрі по пр. Слобожанський, віадук, ЛЕП № 455, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda CX-3, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та погодних умов, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , після чого втратив контроль над керуванням та продовжив самовільний рух, внаслідок чого скоїв наїзд на бордюр. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 вказує, що постанова місцевого суду не в повній мірі відповідає вимогам законодавства в частині встановлення фактичних даних та обставин події, встановлення яких є обов`язковим для даної категорії справи, а отже справа підлягає закриттю та підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи, судом не було досліджено всі обставини справи, не встановлена черговість порушень ПДР всіма учасниками пригоди та відповідні дії обох водії, що призвели до ДТП, та не надано належної оцінки наявним у справі доказам.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на схему місця ДТП, з якої вбачається, що зіткнення двох автомобілів відбулось на дорозі із двома полосами для руху в одному напрямку, на відстані 4,3 метри від краю проїзної частини.

З врахуванням загальної ширини дороги 8,1 м., кожна полоса для руху в попутному напрямку має ширину 4,05 м, тобто беззаперечним є той факт, що контактування автомобіля Toyota Camry мало місце вже на смузі руху автомобіля Mazda під керуванням ОСОБА_1 , який в свою чергу здійснював об`їзд з права по своїй смузі автомобіля Toyota Camry, котрий почав некеровано розвертатись на дорозі по ходу його руху.

На думку апелянта, наявні фотознімки пошкоджень автомобіля Mazda також спростовують той факт, що водій ОСОБА_1 скоїв наїзд на автомобіль Toyota Camry, оскільки зіткнення відбулось із його боковою лівою частиною внаслідок некерованого викиду на його полосу руху, в момент об`їзду, задньою правою частиною автомобіля Toyota Camry.

Отже, з огляду на наявний механізм дорожньо-транспортної пригоди, на переконання сторони захисту, дії водія ОСОБА_1 не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із подією, оскільки саме некерований виїзд автомобіля Toyota Camry, який розвернуло та викинуло на полосу руху автомобіля Mazda (який здійснював об`їзд вказаного ТЗ по своїй смузі), є дійсною причиною ДТП.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи беззаперечних доказів доведеності вини ОСОБА_1 захисник просить апеляційний суд скасувати постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2024 року та закрити провадження по справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Чіп Я.М. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2024 року законною та обґрунтованою, а тому просила залишити без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №368928 від 07.01.2024 року, згідно якого 07 січня 2024 року о 18 годині 10 хвилин у м. Дніпрі, на проспекті Слобожанський, Амур-Нижньодніпровський район, віадук, ЛЕП № 455, воді ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mazda CX-3, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та погодних умов, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , після чого втратив контроль над керуванням та продовжив самовільний рух, внаслідок чого скоїв наїзд на бордюр. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Травмованих внаслідок ДТП немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Зазначено, що до протоколу додаються пояснення водія, схема місця ДТП, акт обстеження. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що пояснення надав на окремому аркуші. Крім того зафіксовано, що документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія нею отримана (а.с.1);

- схему місця ДТП від 07.01.2024 року, в якій зазначено місце зіткнення транспортних засобів, напрямки руху автомобілів, розташування ЛЕП № 455 та місце зіткнення автомобіля Mazda з бордюром.

В схемі зазначено, що освітлення місця ДТП штучне, наявне зовнішнє освітлення проїжджої частини в темний час доби, наявне зовнішнє освітлення тротуару в темний час доби, стан покриття проїзної частини ожеледиця, наявне дорожнє огородження вздовж проїзної частини, а також є недоліки в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП.

Також у схемі місця ДТП відображено, що автомобіль Mazda CX-3, державний номерний знак НОМЕР_1 отримав внаслідок ДТП ушкодження задньої лівої, передньої лівої дверей, лівого переднього крила, накладки крила, переднього бамперу. Правого переднього колеса, лівого дзеркала, лівої передньої фари, правого переднього крила та лівого переднього колеса.

Автомобіль Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_2 отримав ушкодження заднього бампера, задньої правої фари, переднього бампера та заднього багажника.

В графі порушення пункту ПДР зазначено, що саме водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 ПДР.

Схема місця ДТП підписана працівником поліції, який її складав, а також учасниками події водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , без будь-яких зауважень та заперечень (а.с.2).

З письмових пояснень водія ОСОБА_1 слідує, що він їхав про проспекту Правда в сторону Нового Мосту, при підйомі на віадук побачив, що водій автомобіля Toyota Camry гальмує і у зв`язку з ожеледецею на дорозі автомобіль Toyota Camry заносить. В цей момент він за кермом автомобіля Mazda CX-3 намагався загальмувати, але у зв`язку з погодними умовами (ожеледиця), не зміг запобігти ДТП, і ударив в задню частину моста, а його відкинуло у відбійник. ДТП відбулось 07.01.2024 року о 18.10 годин. Травмованих в наслідок ДТП немає. Претензій до стану алкогольного сп`яніння водія автомобіля Toyota Camry - не має. Пояснення написані власноруч, доповнення відсутні (а.с.3).

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 слідує, що вона, керуючи автомобілем Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухалась у напрямку з м. Підгороднє в сторону Нового Мосту, через погані погодні умови та ожеледицю, яку не було посипано, автомобіль почало заносити та нею було прийнято рішення звернути в бордюр. Не задовго після цього був удар в її автомобіль задню частину, автомобілем Mazda. Все трапилось 07.01.2024 року, приблизно о 18 годині 10 хвилин. Потерпілих внаслідок ДТП немає, претензій щодо стану сп`яніння водія автомобіля Mazda - не має. Написано власноруч, доповнень немає (а.с.4).

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Апеляційний суд, дослідивши зміст наявних у матеріалах справи доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, схему ДТП та пояснення учасників ДТП, вважає, що характер отриманих транспортними засобами пошкоджень свідчить про правильність викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП обставин. Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому письмові пояснення ОСОБА_1 , які були надані ним одразу після скоєння ДТП, узгоджуються з іншими доказами, зокрема з поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , схемою ДТП та протоколом про адміністративне правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

При розгляді даної справи апеляційний суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, у якому Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Натомість, фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції та матеріали справи свідчать про те, що саме внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.1 ПДР України виникла дана ДТП, оскільки останній не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та погодні умови, не впорався з керуванням свого автомобіля та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого було пошкоджено транспортні засоби та завдано матеріальних збитків.

Твердження захисника про відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП спростовуються сукупність досліджений судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів, зокрема і письмовими поясненням самого ОСОБА_1 , написаних ним власноруч під час оформлення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення 07.01.2024 року одразу після скоєння ДТП.

Окрім того, ОСОБА_1 було власноручно підписано схему місця ДТП від 07.01.2024 року, де зображено напрямок руху обох автомобілів: Toyota Camry під керуванням водія ОСОБА_2 та Mazda CX-3, під керуванням водія ОСОБА_1 , місце зіткнення транспортних засобів та інші дані щодо обставин скоєної ДТП. Будь-яких заперечень чи зауважень до схеми місця ДТП, зокрема і щодо констатування факту порушення ним п.12.1 Правил Дорожнього руху, водієм ОСОБА_1 заявлено не було.

Аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах встановлених постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року, чим він порушив вимоги п.12.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Отже, доводи апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, не дослідження всіх обставин справи та не надання належної оцінки наявним доказам у справі, є неспроможними.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції не було встановлено черговість порушень ПДР всіма учасниками пригоди та дії обох водіїв, що призвели до ДТП та про те, що зіткнення автомобілів Toyota Camry під керуванням водія ОСОБА_2 та Mazda CX-3, під керуванням водія ОСОБА_1 мало місце вже на смузі руху автомобіля Mazda CX-3, який в свою чергу здійснював об`їзд з права по своїй смузі автомобіля Toyota Camry, який почав некеровано розвертатись на дорозі по ходу його руху, оскільки водію ОСОБА_1 ставиться у провину невиконання п.12.1 Правил Дорожнього руху, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Водій ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху, повинен був вибрати безпечну швидкість руху та враховувати дорожню обстановку і погодні умови, зокрема враховувати наявність ожеледиці, з метою запобігання виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Отже, посилання захисника на необхідність врахування черговості порушень ПДР водіями учасниками пригоди, у даному випадку, не заслуговують на увагу.

Аналізуючи твердження адвоката про те, що зіткнення автомобілів Toyota Camry під керуванням водія ОСОБА_2 та Mazda CX-3, під керуванням водія ОСОБА_1 , мало місце вже на смузі руху автомобіля Mazda CX-3, а отже у діях водія ОСОБА_1 відсутній причинно-наслідковий зав`язок з настанням ДТП, слід зазначити наступне.

Дійсно, відповідно до схеми місця ДТП, загальна ширина дороги складає 8,1 м., тобто кожна полоса для руху в попутному напрямку має становити ширину 4,05 м. Зіткнення автомобілів Toyota Camry та Mazda CX-3 відбулось на відстані 4,3 м від бордюру з лівої сторони полоси руху, в якій рухався автомобіль Mazda CX-3, тобто на смузі руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 . Однак, даний факт не спростовує необхідності вибору безпечної швидкості руху та дорожньої обстановки водієм автомобіля Mazda CX-3 ОСОБА_1 , відповідно до вимог п.12.1. Правил Дорожнього руху, з метою запобігання виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому посилання захисника на фотознімки пошкоджень автомобіля Mazda не спростовують обставин справи, встановлених судом.

Поміж іншого суд апеляційної інстанції враховує й те, що сторона захисту під час апеляційного розгляду відмовилась від проведення призначеної за її клопотанням по справі відповідної судової автотехнічної експертизи для доведеності перед судом своєї версії подій та аргументів про відсутність в діях водія ОСОБА_1 причинно-наслідкового зав`язку з настанням ДТП (а.с.37-64).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У свою чергу належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн., у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Чіп Я.М. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Чіп Ярослава Миколайовича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення, а постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО