Справа № 174/418/24
Провадження № 3/174/179/2024
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2024 року м. Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Ілюшик І.А., розглянувши матеріал, який надійшов з відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНПв Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, -

якому згідно ст. 268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 020160 від 20.03.2024 року, 20.03.2024 року о 10:05 год. в м. Вільногірську, по вул. Центральна, 61, Кам`янського району Дніпропетровській області водій керував ТЗ марки ЗАЗ DAEWOO SENS д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, порушення рухів) від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці та в мед. закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не визнав. Пояснив, що 20.03.2024 року він разом із дружиною поїхав у м. Вільногірськ, Кам`янського району, Дніпропетровської області, за кермом автомобіля була його дружина. Обігнавши автомобіль, який рухався дуже повільно вони проїхали далі та дружина зупинила автомобіль і пішла до магазину. Він же пересів на водійське сидіння для того, щоб полагодити пічку і потім під`їхали співробітники поліції. Посилався на порушення його прав співробітниками поліції.

Його захисник адвокат Точилін М.В. в судовому засіданні просив закрити провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення з тих підстав, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, рух транспортного засобу взагалі відеозаписом не підтверджується, єдиним доказом є рапорти поліцейських, які не можуть бути прийняті до уваги. Рапорт ОСОБА_2 не зазначений в додатках до протоколу. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 не зазначено хто саме керував транспортним засобом. В вину йому ставиться ч. 2 ст. 130 КУпАП, але немає посилання на постанову суду якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року. В акті огляду на стан сп`яніння вказані інші особи ніж ті, що зазначені в протоколі, їх пояснення є в матеріалах справи, а на відеозаписі вони відсутні.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Точиліна М.В., допитавши свідка, оглянувши відеозапис та матеріали справи, зокрема:

- протокол про адміністративне правопорушення від 20.03.2024 року серії ОБ № 020160;

- рапорт Начальника ВРПП Кам`янського РУП в Дніпропетровській області від 20.03.2024 року ОСОБА_3 ;

- рапорт старшого інспектора ВРПП Кам`янського РУП Гога Є.;

- рапорт інспектора СРПП ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Котко А. від 20.03.2024 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів;

- письмові пояснення.

А також інші матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Свідок ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснила, що вона зі своїм чоловіком ОСОБА_1 приїхали 20.03.2024 року у м. Вільногірськ, Кам`янського району, Дніпропетровської області, чоловік сказав, щоб вона обігнала автомобіль, який їхав повільно, потім вона під`їхала до того місця де знаходиться «стихійний ринок» і пішла в магазин. Автомобілем керувала саме вона. Чоловік пересів на водійське сидіння для того, щоб полагодити пічку. Потім вона повернулась і побачила біля автомобіля співробітників поліції. Вони почали вимагати від неї права і свідоцтво на автомобіль. Вона дійсно має водійське посвідчення та автомобіль належить їй. Їй віддали ключі, а її чоловіка посадили в поліцейський автомобіль, а вона поїхала за ними.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першої цієї статті, зокрема: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати обставини вчиненого адміністративного правопорушення, чи винна вказана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є повторність, тобто вчинення правопорушення повторно протягом року.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 020160 від 20.03.2024 року не зазначено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, докази його керування матеріали справи не містять, в протоколі також не зазначено коли саме ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і яке стягнення на нього було накладено. Отже, в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП в протоколі не розкрито об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме не зазначено відомості про вчинення даного правопорушення повторно на протязі року.

Щодо рапортів співробітників поліції, які містяться в матеріалах справи і в яких зазначено, зокрема, про керування ОСОБА_1 транспортним засобом 20.03.2024 року у м. Вільногірськ, Кам`янського району, Дніпропетровської області, то рапорти працівників поліції не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень на що звертав увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 524/4668/17. Інших належних, достатніх та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом 20.03.2024 року о 10 год. 05 хвл. суду не надано і самостійно їх відшукувати суд не має права. Оглянутим відеозаписом факт керування транспортним засобом не підтверджується і фактично спростовується показами свідка, яка допитана в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тулмачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпция невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 року у справі № 21-519а14.

При досліджених в судовому засіданні обставинах, не можна вважати, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 було належним чином зафіксовано, а саме, факт керування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, не підтверджено достатніми, належними та допустимими доказами, суд позбавлений можливості здобувати докази з власної ініціативи, що передбачено положеннями КУпАП і має розглянути адміністративну справу на підставі наданих доказів і в межах протоколу. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено працівником поліції з порушеннями вищевказаних нормативних актів, його вина, що є обовязковим елементом субєктивної сторони правопорушення, у вчиненні інкримінованого йому діяння в судовому засіданні, поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Судовий збір стягненнюне підлягає.

Керуючись ст. ст. 40-1, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 284, 287, 289, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до суду апеляційної інстанції через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: І.А.Ілюшик