Номер справи 220/543/24
Номер провадження 3/220/318/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретарів Беспалова В.П., ОСОБА_1

захисника адвоката Мамая А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали, що надійшли з Відділення поліції № 2 Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 131 бригада, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

19.03.2024 р. о 13 год. 31 хв. водій ОСОБА_2 на трасі Н-15 147 км. сполучення с.Багатир с.Розлив, Волноваського району Донецької області керував транспортним засобом автомобілем «Daewoo Sens», державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, порушення координації рухів. Від продуття газоаналізатора «Драгер-6810» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Мамай А.С. подав письмове клопотання про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування клопотання зазначив про невідповідність часу у протоколі про адміністративне правопорушення та доказах. Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 скоїв правопорушення о 14.40 год., сам протокол складений о 14.03 год., направлення на огляд складено о 13:40 год., а акт огляду взагалі не містить ані дати, ані часу його складання. Тому вважає ці докази неналежними та недопустимими. Також посилається на те, що огляд ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем, про що працівникам поліції було повідомлено, повинен був бути проведений працівниками військової служби правопорядку відповідно до ст. 266-1 КУпАП. Проте матеріали справи не містять даних про повідомлення працівників ВСП про виявлення військовослужбовця з ознаками алкогольного сп`яніння. Крім того, зазначив, що в матеріалах справи міститься відео з ознаками коригування. Оскільки відеозйомка велась не безперервно, що підтверджується кількістю відеофайлів (13 файлів), а тому вважає вказані відеозаписи недопустимими доказами.

В судовому засіданні адвокат Мамай А.С. надав пояснення, аналогічні викладеним у письмовому клопотанні про закриття провадження у справі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений судом належним чином, що підтверджується відстеженням поштового відправлення «Укрпошта», причини неявки суду не повідомив. Поштове відправлення з повісткою про виклик в судове засідання на 29.04.2023 р., направлене судом на адресу ОСОБА_2 , йому особисто вручено 09.04.2024 р., а тому останній вважається належним чином повідомленим про день та час розгляду справи.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 без поважних причин не з`явився до суду, будь-яких заяв від нього не надходило, доказів поважності причини неявки в судове засідання суду не надав, суд вважає причини його неявки не поважними та з урахуванням викладеного, вважає можливим відповідно до ст.268 КУпАП розглянути справу у відсутності правопорушника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить наступних висновків.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у наступних діях:

1) керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України та самостійною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не зважаючи на підстави такої відмови.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №575422 від 19.03.2024 року, в якому зафіксований факт порушення ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху України;

- копією постанови від 19.03.2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- направленням ОСОБА_2 до Покровської міської лікарні на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.03.2024 р., в якому зафіксовані виявлені у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння, згідно якого огляд в медичному закладі не проводився, в зв`язку з відмовою останнього;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного в зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння з якого вбачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_2 із застосуванням газоаналізатора «Драгер-6810» не проводився, в зв`язку з відмовою останнього;

- довідкою до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №575422 від 19.03.2024 р., з якої вбачається, що за обліком Національної автоматизовано-інформаційної системи МВС України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП не притягувався. Посвідчення водія не вилучалось;

- рапортом поліцейського СРПП №2 Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області сержанта поліції В.Філахтова на ім`я т.в.о. начальника ВП №2 Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області Н.Чинчевичу, з якого вбачається, що 19.03.2024 р. під час несення служби в автопатрулі на території обслуговування ВП №1 Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області було складено протокол серії ААД №575422 за ч.1 ст.130 КУпАП на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який під час складання протокол відмовився ставити підпис протоколі;

- відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою алкотестеру «Драгер», так і у закладі охорони здоров`я.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими. Наданий суду відеозапис є безперервним та в достатній мірі відтворює обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даних, які б спростовували докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, суду не представлено.

Суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, доводи захисника в частині необхідності залучення працівників ВСП при проходження ОСОБА_2 огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння з огляду на наступне. Посилання представника на ч. 3 ст. 266-1 КУпАП, яка передбачає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, повинен проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, є необґрунтованими. ОСОБА_2 не перебував у вказаних місцях, внаслідок чого, як водій транспортного засобу, повинен виконувати вимоги п. 2.9А ПДР, а тому у даному випадку підлягають застосуванню положення ст.266 КУпАП.

Також суд вважає безпідставними посилання захисника на недопустимість як доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейського. При цьому суд зауважує, що досліджений судом відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, а обставини, які на ньому відображені, зафіксовані послідовно та узгоджуються з матеріалами справи. Крім того, суд звертає увагу на те, що на відеозаписі відображено час відеозйомки з зазначенням години, хвилин та секунд і час закінчення кожної частини відеозапису повністю співпадає з часом початку наступного відеозапису, що свідчить про його безперервність. А тому у суду відсутні підстави для визнання відеозапису недопустимим доказом.

Не заслуговують на увагу посилання захисника на розбіжності у часі, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд, як підстави закриття провадження у справі, оскільки вони не впливають на встановлені судом обставини і не спростовують факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. Зазначення у протоколі часу вчинення правопорушення як 14 год. 40 хв. є технічною помилкою і на підставі досліджених доказів, зокрема, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що ОСОБА_2 було зупинено о 13.31 год. 19.03.2024 р.

Отже, на підставі сукупності досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_2 на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер скоєного ОСОБА_2 правопорушення, ступінь його вини, особу порушника, стосовно якого даних, які б з негативного боку його характеризували, суду не надані, останній є військовослужбовцем, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд піддає ОСОБА_2 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 130 ч.1 КпАП України, Законом України «Про судовий збір», суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на розрахунковий рахунок - UA 0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) - 02895834, судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 27.05.2024 р.

Суддя О.М. Якішина