ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6938/24
Провадження № 3/210/2975/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 грудня 2024 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянина України, працюючої завідувачем відділення режимно-секретного забезпечення Криворізького навчально-наукового інституту Донецького державного університету внутрішніх справ, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за пунктом 6 частиною 1 статті 212-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу №37 про адміністративне правопорушення від 08 жовтня 2024 року, 08.10.2024 Управлінням СБУ у Дніпропетровській області отримані матеріали службового розслідування, проведеного комісією Донецького державного університету внутрішніх справ (обл. № 168дск від 24.09.2024; вх. № 55//16-5183дск від 08.10.2024), за результатами якого встановлено, що завідувач відділення режимно-секретного забезпечення Криворізького навчально-наукового інституту Донецького державного університету внутрішніх справ - ОСОБА_1 , не виконує вимоги режиму секретності та створила загрозу витоку секретної інформації в Криворізькому навчально-науковому інституті Донецького державного університету внутрішніх справ (далі - КННІ ДЮІ).

В рамках опрацювання отриманих матеріалів на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, встановлено, що нею створено загрозу витоку секретної інформації, у зв`язку з невиконанням нею посадових обов`язків, у частині забезпечення режиму секретності у КННІ ДЮІ.

Так, у сейфі № 3/1 (відповідальна особа ОСОБА_1 ), який знаходиться у кабінеті режимно-секретного органу № 316 КННІ ДЮІ зберігаються секретні документи (інв. №№ Зт, 4т, 5т, 6т, 9т, 12т, 14т, 1/15т, 1/16т, 1/17, 1/18т, 1 /20т, 1 /21т, 2/22цт, 2/23цт, 2/24цт, 2/25цт, 2/26цт, 2/27цт, 2/28цт, 2/29цт, 2/30цт), які зареєстровані у журналі інвентарного обліку письмових зброшурованих матеріалів (№ 11 диск, заведений 27.09.2019).

Проте, у порушення вимог п.п. 116, 262 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 (далі - Порядок-939), в облікових формах відсутні підписи ОСОБА_1 за отримання нею зазначених секретних документів. До того ж, секретні документи не включені до внутрішнього опису документів, які знаходяться у ОСОБА_1 , за формою згідно додатку 18 до Порядку-939.

Як наслідок, створено загрозу витоку секретної інформації, у зв`язку із зберіганням зазначених матеріальних носіїв секретної інформації без підпису ОСОБА_1 за їх отримання.

З метою всебічного вивчення факту виконання ОСОБА_1 , покладених на неї функцій із забезпечення режиму секретності у КННІ ДЮІ, було вивчено акт попередньої перевірки стану охорони державної таємниці у КННІ ДЮІ (№ 55/16-8738 диск-вих. від 02.09.2024), де також були зафіксовані порушення режиму секретності, які були вчинені ОСОБА_1 у період з 28.09.2021 по 30.08.2024, а саме: у порушення вимог п. 216 Порядку-939, «Журнал обліку сховищ (сейфів, металевих шаф, спецсховищ) матеріальних носіїв секретної інформації та ключів від них» ОСОБА_1 веде з порушеннями, зокрема, у колонці «Кількість дублікатів ключів, їх номери», не зазначає номери примірників ключів.

До того, ж на самих примірниках ключів не зазначені їх номери. Також, у журналі відсутні підписи ОСОБА_1 за отримання запасних примірників ключів від сховищ секретних документів №№ 5, 6, 7, 8; - у порушення вимог п. 349 Порядку-939, ОСОБА_1 не веде на постійній основі номенклатуру секретних справ на 2024 рік; - у порушення вимог п. 741 Порядку-939, ОСОБА_1 не переглядає не менш ніж 1 раз на рік план заходів щодо забезпечення режиму секретності в умовах особливого періоду або правового режиму надзвичайного стану.

При цьому, 06.02.2020 ОСОБА_1 взяла на себе письмове зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці, у якому серед іншого зобов`язалась виконувати вимоги режиму секретності, додержуватись інших вимог законодавства про державну таємницю та була поінформована про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці.

Таким чином, ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та в окремих випадках бездіяльності, передбачаючи настання шкідливих наслідків шляхом невиконання своїх службових обов`язків, порушила взяте на себе вищезазначене зобов`язання, а також вимоги статей 21, 28 Закону України «Про державну таємницю» та п.п. 41, 116, 117 Порядку-939, свідомо не вживає заходи щодо забезпечення режиму секретності у КННІ ДЮІ.

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за пунктом 6 частиною 1 статті 212-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, скерувала заяву про визнання своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Перевіривши письмові матеріали суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Закон України «Про державну таємницю» є спеціальним законом, який регулює суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України.

У статті 1 Закону України «Про державну таємницю» наведено наступні визначення:

державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації;

доступ до державної таємниці - надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень;

охорона державної таємниці - комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.

Згідно ст. 5 Закону України «Про державну таємницю» забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

Згідно ст. 20 Закону України «Про державну таємницю» державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, мають бути обізнані з чинним законодавством про державну таємницю.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну таємницю» керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов`язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці. Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Згідно п. 3 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, забезпечення охорони державної таємниці на підприємстві, в установі, організації покладається на їх керівників. Керівник підприємства, установи, організації зобов`язаний бути обізнаним з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, із станом справ у структурних підрозділах підприємства, установи, організації, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці на підприємстві, в установі, організації.

Згідно ст. 39 Закону України «Про державну таємницю» посадові особи та громадяни, винні у порушенні встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці, невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці, несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідальність за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП настає за порушення законодавства про державну таємницю, а саме - невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці (п. 6).

Об`єктом правопорушення за ст. 212-2 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про державну таємницю, а саме, у вчиненні діянь, зазначених у п. 1-9 ч. 1 цієї статті (склад - формальний).

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці) (ч. 1 цієї статті); особливий (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці, і які вже піддавалися адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення) (ч. 2 цієї статті). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язана бути обізнаною з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці в установі, однак всупереч взятих на себе обов`язків щодо збереження режиму секретності громадянина України з доступом до державної таємниці та внаслідок порушення пунктів 216, 349, 741 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №939, ОСОБА_1 не вживала заходів щодо забезпечення та належного контролю за охороною державної таємниці.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення; витягом з наказу, довідкою про надання допуску до державної таємниці; зобов`язання форми 9; положенням про функціональні обов`язки; витягом з посадової інструкції.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази отримані у передбачений законом спосіб, уповноваженими особами, є об`єктивними, відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

За наведених обставин, встановивши, що надані докази є належними, допустимими та достатніми, суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, вважаю, що стягнення у вигляді штрафу відповідає вимогам ст.ст. 23,33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є домірним скоєному.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 212-2, 307, 308 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 6 частиною 1 статті 212-2 КУпАП, і застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи правопорушника або за місцезнаходженням його майна у порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова суду підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

На постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: О. В. Чайкіна