Справа № 455/2560/23 Головуючий у 1 інстанції: Кушнір А.В.
Провадження № 33/811/1605/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю представника особи, що притягається до адміністративної ОСОБА_1 адвоката Писко Світлани Іванівни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року,

встановив:

постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до постанови, 25 листопада 2023 року о 15 год 35 хв у с.Тур`є, вул.Центральна, Самбірського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Крім того, 25 листопада 2023 року о 15 год 35 хв у с. Тур`є, вул. Центральна Самбірського району Львівської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «OPEL ASTRA» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «AUDI», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 12.1 Правил дорожнього руху України.

На зазначену постанову представника ОСОБА_1 адвоката Писко С.І. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 у частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апелянт свої апеляційні вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є необґрунтованою. Наголошує, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» , проте не погодився із результатом такого огляду. Працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, на що він спершу погодився, а потім відмовився. Такі обставини, на думку апелянта, були підставною для складення протоколу за порушення п.2.5 ПДР, разом з тим працівники патрульної поліції невірно кваліфікували дії ОСОБА_1 як порушення п.2.9 а ПДР.

Вважає, що оскільки ОСОБА_1 не погодився із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими із використанням спеціальних технічних засобів, а огляд водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я не проведений не був, то огляд проведений на місці зупинки є недійсним.

Стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження керування водієм транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної ОСОБА_1 та його адвоката Писко Світлани Іванівни щодо задоволення апеляційної скарги, представника потерпілого адвоката Маслей І.М., яка заперечила апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Як вбачається з апеляційної скарги захисник адвокат Писко С. І. не оспорює фактичних обставин справи в частині ст. 124 КУпАП.

Висновки суду в зазначеній частині ніким не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ №173216 від 25.11.2023 та серії ААБ №172315 від 25.11.2023, які складені уповноваженою на те посадовою особою та відповідають вимогам ст.256 КУпАП; рапортом інспектора СРПП ВП№1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Кусень М. від 25.11.2023; рапортом старшого інспектора чергового ВП№1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Пукас Ю. від 25.11.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 25.11.2023року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (за допомогою алкотестера «Drager», результат огляду 2,17 проміле); показниками алкотестера «Drager 6820» за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння (тест №183, результат тесту 2,17 проміле); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП СМР «Старосамбірська ЦРЛ» від 25.11.2023; схемою місця ДТП від 25.11.2023; відеозаписом з місця події.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що працівники патрульної поліції невірно кваліфікували дії ОСОБА_1 як порушення п.2.9 а ПДР, то суд зазначає наступне.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи та оглянутого в судовому засіданні відеозапису, водію ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній погодився. За результатами такого огляду приладом «Драгер» було видано результат 2,17 проміле. Після ознайомлення з результатом такого огляду, водій зазначив, що він не згідний з таким.

Разом із цим, із відеозапису видно, що останній жодним чином не обґрунтовував такої своєї незгоди, не висловлював заперечень щодо тверджень поліцейського про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не стверджував, що результат огляду не відповідає дійсності і що він перебуває у тверезому стані, не наполягав на необхідності проведення повторного огляду, щоб спростувати вказаний результат.

Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки, міг реалізувати право на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, разом з тим він відмовився від проходження огляду в лікарні. У протоколі про адміністративне правопорушення у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що особа від дачі пояснень відмовилась.

Жодного доказу, який би піддавав сумніву правильність показань стану сп`яніння, зафіксованих приладом Драгер, або доказів його неправильної роботи, суду не надано. За результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння згідно з показниками алкотестера «Drager 6820» (тест №183) результат тесту становив 2,17 проміле, що значно перевищує допустиму норму вмісту алкоголю - 0,2 проміле та перебуває за межами можливої похибки вимірювань.

Апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, суду не надав.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки такі спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом марки «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно, з урахуванням вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП та, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної ОСОБА_1 адвоката Писко Світлани Іванівни залишити без задоволення.

Постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, ч.1 ст.124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА МИКИЧ