справа № 361/9055/23
провадження № 3/361/89/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 р. м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Скрипка О.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Марущак А.С., розглянувши матеріали справи, яка надійшла від Броварського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 446877 від 02.10.2023 р., складеного інспектором ВРПП Броварського РУП в Київській області старшим лейтенантом поліції Василенко О., вбачається, що 02.10.2023 року 12 год. 40 хв. в м. Бровари по вул. Гоголя водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку, зафіксовано на нагрудну камеру №101. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що алкогольні не вживав, тому погодився на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» або в медичному закладі. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено безпідставно та з грубим порушенням чинного законодавства, прохав суд закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Марущак А.С. подав суду письмове клопотання про закриття провадження у даній справі, та в судовому засіданні вказав на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 безпідставно, оскільки повністю спростовується іншими матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду у встановленому законом порядку, однак інспектор ВРПП ОСОБА_2 було проігноровано таку згоду водія та складено протокол за відмову від проходження такого огляду, при цьому не роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП. Прохав суд закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_3 пояснив, що 02.10.2023 р. він перебував в якості пасажира в автомобілі «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , їхали за піцою. В той день ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав та в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Причиною зупинки автомобіля працівниками поліції стало начебто порушення ПДР, а саме виїзд на зустрічну смугу. Зазначив, що працівники поліції права ОСОБА_1 не роз`яснювали, та під час спілкування пояснювали, що для нього буде простіше відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, щоб автомобіль не забрали. Чи пропонували ОСОБА_1 пройти огляд із застосуванням приладу «Драгер» чи у лікаря він не чув.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи його представника, пояснення свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 446877 від 02.10.2023, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписи з нагрудних боді-камер поліцейських, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані наркотичного сп`яніння. За вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані, зокрема, наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження в встановленому порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №204/2352/16-а).

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з ст. 280КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Диспозиція ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція).

Відповідно доп.2-4 вищевказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Так, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану наркотичного сп`яніння такі як звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення) поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені пунктом 3 розділу 1 Інструкції. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.

Суд звертає увагу, що поліцейським до матеріалів справи недодано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання наведених вище вимог Інструкції.

Під час дослідження відеозапису з боді-камери поліцейського, який міститься в матеріалах справи, не виявлено в поведінці водія таких ознак, які б свідчили про можливе перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, оскільки він поводив себе адекватно, не сперечався, надав документи для перевірки. Крім того, поліцейські не проводили жодної перевірки з метою виявлення ознак будь-якого сп`яніння у ОСОБА_1 .

Крім цього, при дослідженні відеозапису встановлено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній пояснив, що алкоголь вживав вчора, після чого поліцейські пропонують пройти огляд на місці зупинки або в лікарні. Водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння, на що поліцейський вказує на те, що краще відмовитися від проходження огляду. Після цього відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, протокол вголос зачитується водієві. При цьому, на відеозаписі не зафіксовано роз`яснення водієві прав, передбачених ст. 268 КУпАП, в т.ч. право на захист.

На думку суду, доданий до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського повністю спростовує виклад фактичних обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, адже ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння, однак даний факт поліцейським було проігноровано.

З метою повного та всебічного розгляду справи, та усунення виявлених розбіжностей, в судове засідання неодноразово викликався інспектор ВРПП Василенко О., який склав протокол аро адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , однак на судові виклики останній не з`явився.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи встановлені в ході розгляду даної справи обставини, суд вважає, що в ході судового розгляду справи доказів доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Ґрунтуючись на нормах статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо не доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях останнього, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст.251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О. В. Скрипка