П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Логойда І.В., без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справи, що надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , орган, що видав 2319 від 05.01.2018, проживаючого: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №013525 від 09.03.2024, згідно з яким 08.03.2024 о 19 год. 30 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» під час подолання інженерних споруд та загороджень, 1100 метрів до державного кордону на напрямку 285 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який в умовах воєнного стану вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску. Своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області особі було відомо згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення та доданої заяви про розгляд справи без його участі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Беручи до уваги те, що приписами ст. 277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП розглядається судом протягом доби, суд вважає за необхідне розглянути дану справу без участі ОСОБА_1 за наявними в матеріалах справи доказами. При цьому суд також враховує, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності знала про складання протоколу відносно неї, що підтверджується підписом на протоколі, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі в суді.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено порядок перетинання державного кордону. Так, зокрема, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України. Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку. Статтею 12 вказаного закону передбачено, зокрема, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

На підтвердження вини подано протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №013525 від 09.03.2024; протокол про адміністративне затримання від 08.03.2024; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 08.03.2024, копію паспорта громадянина України, заяву про розгляд справи без участі; письмові пояснення, згідно з якими вийшов з дружиною на прогулянку біля готелю Bristol, після прогулянки посварилися, тому пішов до лісу прогулятись, в лісі провів десь годину, після чого був затриманий о 18:30, не погоджується з протоколом; рапорт ОСОБА_2 про виконання наказу на охорону, о 19:00 було визначено додаткове завдання щодо перевірки ділянки 16 С175-М та встановлення причин спрацювання, о 19:10 під час перевірки ділянки виявлено пролаз в загороджувальному паркані у вигляді переплетених нитей колючого дроту, та спостерігали у тепловізор рух однієї невідомої особи, яка вдалась до втечі в тил ділянки на напрямку 285 прикордонного знаку, розпочалось переслідування, о 19:30 виявлена невідома особа чоловічої статі, ідентифіковано, затримано на відставні 800 м до державного кордону.

Таким чином, повно, всебічно, дослідивши надані докази з точку зору їх належності, допустимості та достатності, суд доходить висновку, що вина громадянина України ОСОБА_1 повністю доведена у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 204-1, 283, 284, 287-291 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, паспорт народження, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 коп.).

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , орган, що видав 2319 від 05.01.2018, проживаючого: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда