Справа № 522/6279/24
Провадження № 3/522/3636/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з УПП в Одеській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наданих суду, 23 квітня 2024 року адміністративних матеріалів, 21 лютого 2024 року о 17 годині 25 хвилин, в м. Одеса по Французькому бульвару, біля буд. 11Б, водій ОСОБА_1 керував т/з «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи учасником ДТП, у порушення п. 2.10а Правил дорожнього руху, залишив місце пригоди.

За вказаним фактом співробітниками поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №427757 від 14.06.2023 року за ст. 122-4 КпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Захисник Ніц А.С., який діє в інтересах, особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 місце ДТП покинув у зв`язку із вимушеними діями у стані крайньої необхідності, оскільки інший учасник події намагалась покинути місце ДТП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 122-4 КпАП України залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що в них зазначена не згода з відповідним протоколом, вказуючи те, що останній місце ДТП залишив у зв`язку із вимушеними діями у стані крайньої необхідності, оскільки інший учасник події намагалась покинути місце ДТП.

Також з матеріалів справи вбачається, що постановою суду від 21 березня 2024 року у справі №522/3560/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Суд погоджується із доводами захисника ОСОБА_1 , які підтверджені відповідними доказами, в тому числі і письмовими поясненнями обох учасників події, які містяться в матеріалах справи, про те, що останній вимушено наздоганяв іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , яка покидала місце події.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

За таких обставин, оскільки порушення ОСОБА_1 п.2.10.а) Правил дорожнього руху було викликано крайньою необхідністю, з метою встановлення особи, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду та з`ясування обставин події, а також з метою притягнення цієї особи до відповідальності, тобто діяла з метою усунення небезпеки, яка загрожувала її власності, правам та обов`язкам, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку із залишенням ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди у стані крайньої необхідності.

Аналогічні висновки щодо застосування ст. 17, 18, 122-4, п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП викладені у постанові Богунського районного суду м. Житомира при розгляді справи № 295/2857/18.

Також, подібні висновки щодо застосування ст. 17, 18, 122-4, п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП викладені у постанові Черкаського апеляційного суду від 12 січня 2024 року по справі № 712/10233/23, постанові Івано-Франківського апеляційного суду від

06.10.2023 року по справі № 344/11447/23, постанові Львівського апеляційного суду від 16.07.2021 року по справі № 459/1224/21.

Керуючись ст.ст. 9, 24, 27, 33, 38, 122-4, 221, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя: А.В. Науменко