Справа №578/1119/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Басова В. І.
Номер провадження 33/816/21/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 578/1119/22 за апеляційною скаргою захисника ПУЛИНЦЯ Б. А. на постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 21.02.2023, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник ПУЛИНЕЦЬ Б. А. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки його підзахисний з результатами огляду на місці зупинки т/з був не згоден, від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, а отже останнім був порушений п. 2.5, а не 2.9а ПДР, за порушення якого було складено протокол. При цьому протокол відносно ОСОБА_2 складений у відсутності двох свідків.

Постановою судді Краснопільського районного суду Сумської області від 21.02.2023 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 25.12.2022 о 23:35 в смт. Краснопілля вул. Мезенівська ОСОБА_2 керував т/з КІА MAGENTIS, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager», прилад зафіксував показник в кількості 2,50 проміле, що зафіксовано на камеру DSJ D2 8080503, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Будучи неодноразово повідомленими про час і місце апеляційного розгляду у встановлений законом спосіб, ОСОБА_2 та його захисник Пулинець Б. А. в судове засідання 20.02.2024 не з`явились, будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду до суду апеляційної інстанції не надходили.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі - Конвенція), «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany), а у іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Також ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 зазначив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. При цьому саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення ЄСПЛ від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», рішення ЄСПЛ від 18.10.2007 у справі «Коновалов проти України»).

Приймаючи до уваги неодноразову неявку ОСОБА_2 та його захисника Пулинця Б. А. на виклики суду, які обізнані про перебування на розгляді апеляційного суду даної справи, а також те, що вони були своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе розглянути дану справу у їх відсутність

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 490273 від 25.12.2022, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- роздруківкою результатів тестування «Alkotest 6820», згідно якого показники алкоголю у ОСОБА_2 25.12.2022 о 23:38 становили 2,50 проміле, який підписаний ОСОБА_2 (а. с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_2 пройшов огляд на місці зупинки т/з, результат 2,50 проміле, з результатом якого погодився, що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі (а. с. 2);

- копіями свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а. с.7) і декларації про відповідність вимогам технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки (а. с. 7);

- відеозаписами подій з технічних засобів працівників поліції, якими підтверджуються обставини зупинки т/з, встановлення особи водія ОСОБА_2 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки т/з, результат 2,50 проміле, з яким останній спочатку не погодився та відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, але пізніше погодився з результатом огляду за допомогою газоаналізатора Драгер, а також обставини складення матеріалів справи, ознайомлення з ними ОСОБА_2 (а. с. 8).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Вище наведене підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання працівниками поліції всупереч доводів захисника Пулинця Б. А. самої процедури огляду, яка була проведена на місці зупинки т/з із відео фіксацією подій, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника Пулинця Б. А. про те, що його підзахисний з результатами огляду на місці зупинки т/з був не згоден, то вони не заслуговують на увагу та спростовуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Зокрема, як убачається з наявних в матеріалах справи відеозаписів, працівниками поліції було зупинено т/з під керуванням водія ОСОБА_2 в комендантську годину та виявлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_2 не заперечував, що вжив алкоголь, просив не проводити його огляд на стан сп`яніння, але пізніше погодився та пройшов огляд на місці зупинки т/з за допомогою Драгера, результат огляду 2,50 проміле. Після отримання результату працівник поліції роз`яснив, що цей результат значно перевищує встановлену законом норму та свідчить про те, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 не заперечував щодо результатів тесту, не висловлював жодних сумнівів у справності приладу Драгер. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_2 , що відносно нього буде складений протокол за ст. 130 КУпАП і що йому потрібно знайти тверезого водія, на що останній погодився, а вже пізніше висловив свою незгоду з результатом огляду на місці зупинки т/з та відмовився пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Разом з тим, в подальшому з відеозапису убачається, що був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування т/з в стані алкогольного сп`яніння і під час ознайомлення зі змістом протоколу, ОСОБА_2 не висловлював жодних заперечень, підписав даний протокол, чек приладу «Драгер» з результатом огляду 2,50 проміле та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, пояснивши, що з усім згоден та винуватий, що свідчить про його згоду з результатом огляду та змістом протоколу.

Таким чином, під час апеляційного розгляду ретельно досліджені доводи апеляційної скарги захисника у співвідношенні із матеріалами справи, які дають підстави зробити висновок про те, що фактичні обставини справи, встановлені суддею суду першої інстанції об`єктивно та повно та підтверджують наявності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а доводи апеляційної скарги зводяться фактично до повторного перегляду встановлених судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, дотримавшись положень ст. 268, 279, 280 КУпАП, а тому винесена постанова є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, внаслідок чого це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 21.02.2023 відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ПУЛИНЦЯ Б. А. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов