№ 207/5792/24
№ 3/207/1918/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року суддя Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Бушанська О.В., розглянувши матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, непрацюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 184 ч. 2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КпАП України.

Відповідно до протоколу серія ВАД №179417 від 08.10.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КпАП України: 25.09.2024 року ОСОБА_1 , за місцем мешкання, ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось у вживанні алкогольних напоїв та завдав фізичного болю ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 до суду не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином судовою повісткою про виклик за місцем проживання та СМС-повідомленням), про наявність поважних причин неявки до суду не повідомила та клопотання про відкладення розгляду справи не надала, тому на підставі ст. 268 КУпАП суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КпАП України, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 КпАП України, ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З об`єктивної сторони даного правопорушення під невиконанням обов`язків щодо виховання і навчання дітей слід розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх дітей. Ухилення батьків і осіб, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності.

Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей, залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ВАД №179417 від 08.10.2024 року, поясненнями ОСОБА_4 , поясненнями ОСОБА_2 , копією постанови від 28.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.2 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 скоїла правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 184 КпАП України, повторне протягом року ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вивчивши матеріали справи, протоколи про адміністративні правопорушення, пояснення правопорушника, судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно винна у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КпАП України.

При накладені адміністративного стягнення суд, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає доцільним призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки саме даний вид стягнення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст. 40-1 КпАП України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 40-1, 184, 283-285 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КпАП України і призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Строк звернення постанови до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.В. Бушанська