Справа № 711/1279/24
Номер провадження 3/711/530/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Олійник В.М., за участю секретаря судового засідання Вдовіченко Р.В., представника особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - адвоката Кушнір А.С.,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол серії ААД № 627482), про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що 02.02.2024 року о 16.49 год. в м.Черкаси по вул.Свято-Макаріївській, 143, водій ОСОБА_2 , керував автомобілем Citroen Nemo д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу Alkotest Drager 6828, прилад ARHF-0064, результат 1,51 проміле, тест №1124, чим порушив п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водію.

Особа стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 в судове засідання призначене на 11.03.2024 не з`явився. Під час попередніх засідань ОСОБА_2 зазначав, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає та надавав пояснення, що за кермо сів в зв`язку з виниклою крайньою необхідністю. Тому просив суд провадження стосовно нього закрити.

Представник особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення адвокат Кушнір А.С. по суті справи надала пояснення, що її довіритель ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає в повному обсязі. Вважає позицію поліцейського не доведеною, а справу такою, що слід закрити за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП з огляду на таке. ОСОБА_2 є військовослужбовцем. Так 02.02.2024 року останньому було надано увільнення, тому він перебував вдома, де дійсно вживав алкогольні напої. В цей день йому зателефонували з військової частини де він проходить службу та повідомили про необхідність терміново з`явитися на службу. Саме тому він вимушений був сісти за кермо та прямувати на місце служби. Вважає, що правопорушення вчинене ОСОБА_2 в зв`язку з крайньою необхідністю, а тому в розумінні ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням.

Заслухавши пояснення особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали справи та відео з камер працівників поліції, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст.14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно до вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п.7 ч. ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

В ході судового розгляду справи встановлено, що 02.02.2024 року о 16.49 год. в м.Черкаси по вул.Свято-Макаріївська, 143, ОСОБА_2 керував автомобілем Citroen Nemo д.н.з. НОМЕР_1 . Факт керування транспортним засобом підтверджується, матеріалами справи, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції та не заперечується стороною захисту.

Зазначений транспортний засіб було зупинено працівниками поліції за порушення ПДР України, а саме неувімкнення відповідного покажчику повороту перед виконанням маневру.

В ході спілкування з водієм ОСОБА_2 , у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, про що йому повідомлено. Водію було запропоновано пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», або проїхати до медичного закладу.

За згодою водія, його огляд проведено на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820». Ні під час проведення огляду, ні після водій не вимагав залучення захисника, або додаткової юридичної допомоги, натомість погодившись з показниками приладу. Крім того, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_2 не повідомляв, що їде за терміновим викликом керівництва.

За таких обставин суд вважає, що під час проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не порушено його право на захист.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що огляд на стан сп`яніння проведено зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням Alcotest Drager 6828, прилад ARHF-0064, тест № 1124. В ході проведення огляду ОСОБА_2 результат склав 1,51 проміле.

Позицію сторони захисту, що правопорушення ОСОБА_2 вчинене в умовах крайньої необхідності, а тому у розумінні ст. 18 КУпАП не є правопорушенням в судовому засіданні не знайшла судового підтвердження, оскільки в ході судового розгляду стороною захисту не надано відомостей з місця проходження служби останнім, наказу командування про його увільнення 02.02.2024 та безпосередньо наказу про терміновий виклик останнього на місце проходження служби. Тому суд таку позицію сторони захисту розцінює, як таку, що направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Його вина у вчиненні адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 627482 від 02.02.2024;

-чеком роздруківкою приладу Аlkotest Drager 6820, прилад ARHF 0064, результат тесту № 1124 - 1,51 %о;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння;

-свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, Аlkotest Drager 6820, прилад ARHF 0064;

-рапортом поліцейського взводу 1 роти № 3 БУПП в Черкаській області сержанта поліції К.Попової;

-відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, в ході перегляду якого встановлено, що саме ОСОБА_2 02.02.2024 року о 16.49 год. керував транспортним засобом Citroen Nemo д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції за порушенням ПДР України. ОСОБА_2 вийшов з автомобіля з передніх водійських дверей автомобіля. В ході спілкування у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому повідомлено. За його згодою проведено освідування за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, результат якого показав 1,51 проміле. Стосовно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне праворушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_2 являється військовослужбовцем, який під час його зупинки виконував службові обов`язки, в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження оскільки суду не надано підтверджуючих документів, що на день вчинення правопорушення ОСОБА_2 виконував службове розпорядження.

Суд зазначає, що згідно з ст.ст. 17, 18 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З матеріалів справи не встановлено, що під час керування ОСОБА_2 транспортним засобом він виконував будь-які розпорядження безпосередніх командирів, які не міг ігнорувати з огляду на положення ЗУ «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України», за таких обставин, відсутні докази, що він діяв в стані крайньої необхідності, внаслідок чого не підлягає адміністративній відповідальності.

Надані докази, не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, той факт, що правопорушник вжив алкогольні напої, після чого керував транспортним засобом, чим грубо порушив правила дорожнього руху України, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, так як застосування до нього цього стягнення буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, із позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією статті та не відноситься до альтернативного покарання та є обов`язковим.

На підставі ст.40-1 КУпАП на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Відповідно до положень п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору в зв`язку із пільгою, встановленою законодавством України для військовослужбовців, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 від 01.08.2014 року.

Керуючись статтями 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, 40-1, 130, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. М. Олійник