Справа № 299/7642/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Естінко Т. Е., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/71/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Естінко Т. Е. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.01.2024.

Цією постановою з урахуванням постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.03.2024 про виправлення описки:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, військовослужбовець АТЦК СП, визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП та на нього в порядку ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 341783 від 02.11.2023 та постанови судді від 03.01.2024 вбачається, що 02.11.2023 о 19 год 30 хв в м. Виноградів по вул. Комунальній, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ауді А4» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, неадекватна поведінка, запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі з метою встановлення алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 341764 від 02.11.2023 та постанови судді від 03.01.2024 вбачається, що 02.11.2023 о 19 год 30 хв в м. Виноградів по вул. Комунальній, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ауді А4» державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та допустив зіткнення з автомобілем марки «ВМW» д.р.н. НОМЕР_2 , внаслідок зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 341783 від 02.11.2023 та постанови судді від 03.01.2024 вбачається, що 02.11.2023 о 19 год 30 хв в м. Виноградів по вул. Комунальній, біля АБЦ «Вишиванка», водій ОСОБА_1 вчинив

-2-

злісну непокору законній вимозі працівників поліції про припинення правопорушення, шарпав працівників поліції та ображав нецензурними словами, поводив себе зухвало та нахабно, а відтак його дії були кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Естінко Т. Е. просить постанову судді від 03.01.2024 скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що постанова суду є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування фактичних обставин справи. Зазначає, що ОСОБА_1 від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» відмовився, однак виявив бажання здати аналіз сечі чи крові, на що отримав відмову, у зв`язку з чим відомості щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. Також звертає увагу на те, що з відеозапису не прослідковується жодних ознак алкогольного сп`яніння, а поведінка ОСОБА_1 є адекватною. Крім того, стверджує, що ОСОБА_1 брав участь у бойових діях, внаслідок чого отримав кілька контузій, що супроводжуються певними зовнішніми проявами, такими як погіршення пам`яті, гальмування розумової діяльності, агресія, тремор, паніка, втрата координації рухів тощо. Крім іншого, вказує на відсутність будь-яких доказів у справі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а обставини, викладені у протоколі, не відповідають складу вказаного адміністративного правопорушення.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника, представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат Мелай Є. М. вказує на її безпідставність й необґрунтованість з огляду на те, що судом першої інстанції на підставі досліджених доказів прийнято законне, обґрунтоване та справедливе рішення. Апеляційна скарга сторони захисту подана з пропуском строку, встановленого ст. 294 КУпАП, а тому підлягає поверненню особі, яка її подала.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Естінко Т. Е., які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

-3-

Суд відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюється, тому, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, висновки суду першої інстанції у цій частині не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими та обґрунтованими.

Натомість, сторона захисту ставить під сумнів належність доказів, що підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП адміністративних правопорушень.

Апеляційний суд уважає, що вищезазначені вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП є правильним, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_5 цих адміністративних правопорушень.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 02.11.2023 о 19 год 30 хв в м. Виноградів по вул. Комунальній, водій ОСОБА_1

-4-

керував транспортним засобом марки «Ауді А4» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, неадекватна поведінка, запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі з метою встановлення алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Незважаючи на запереченням захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею першої інстанції та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 341783 від 02.11.2023 , яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; рапортами поліцейського, направленням ОСОБА_1 на огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння від 02.11.2023; відеозаписом, яким достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку на стан сп`яніння.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 341783 від 02.11.2023 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

З установлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, будучи доставленим працівниками поліції до медичного закладу, на їх пропозицію та пропозицію чергового лікаря, відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку на стан сп`яніння.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, неадекватна поведінка, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого правопорушник відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.

Апеляційний суд оглянув відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди, будучи доставленим працівниками поліції до медичного закладу, на їх пропозицію та пропозицію чергового лікаря, відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку на стан сп`яніння, а саме в медичному закладі КПП Виноградівська ЦРЛ, при цьому поводився агресивно та неадекватно. Окрім того, як в

-5-

приймальному відділенні лікарні, так і в службовому приміщенні відділку поліції, зафіксовано висловлювання останнього нецензурною лайкою в сторону поліцейських, зафіксована його агресивна та неадекватна поведінка, у зв`язку з чим працівниками поліції було застосовано адміністративне затримання в порядку, передбаченому законом у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП, з метою складання відносно нього адміністративних матеріалів, а також зафіксована його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Жодних заяв або клопотань, або інших пояснень ОСОБА_1 з приводу незаконних дій працівників поліції, у тому числі таких, що пов`язані з порушенням порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Також стороною захисту не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки з приводу незаконності дій працівників поліції, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею першої інстанції, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги захисника, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд констатує, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника міліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі - мають бути законодавчо обґрунтовані.

Згідно п. 7 постанови Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 341783 від 02.11.2023 вбачається, що 02.11.2023 о 19 год 30 хв в м. Виноградів по вул. Комунальній, біля АБЦ «Вишиванка», водій ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції про припинення правопорушення, шарпав працівників поліції та ображав нецензурними словами, поводив себе зухвало та нахабно, а відтак його дії були кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

-6-

Вказані у протоколі обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання № 000750 від 02.11.2023 (а. с. 15); рапортом інспектора СРПП ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області (а. с. 16), а також відеозаписом, що міститься на DVD- диску (а. с. 08).

Ці ж обставини також підтверджуються і поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка будучи допитаною в суді першої інстанції показала, що після скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не хотів виходити з автомобіля, відмовився від лікарської допомоги, і нецензурно на всіх лаявся, потім також почав кричати і на поліцейських, нецензурно лаятись, розхитував автомобіль поліції, у зв`язку з чим працівники поліції відвезли його до відділку поліції.

Протоколом про адміністративне затримання підтверджується, що ОСОБА_1 був затриманий 02.11.2023 о 20 год 05 хв для складання адміністративних матеріалів та припинення адміністративного правопорушення. При затриманні йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також право на можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги. Скарг та зауважень до дій посадових осіб органів поліції водій ОСОБА_1 не мав, про що свідчить відповідна відмітка у протоколі.

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави уважати, що поліцейські ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були упереджені під час спілкування, перевірки, надання пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, а відтак при складанні протоколів за ознаками передбачених, ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП адміністративних правопорушень та протоколу про адміністративне затримання; що в них були підстави для фальсифікації цих документів чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту під час розгляду апеляційної скарги.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейських ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . у результатах розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 і у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту у ході розгляду апеляційної скарги.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи захисника викладені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а наполягав на здачі біоматеріалу (крові чи сечі) не узгоджується з вимогами закону.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція № 1452/735) передбаченого використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, які підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Обов`язковим є проведення лабораторних досліджень лише на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, що передбачено п. 7 розділу ІІІ Інструкції.

-6-

Згідно пункту 14 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Тому твердження захисника про те, що ОСОБА_1 бажав у медичному закладі здати кров чи сечу є безпідставними, оскільки вимоги щодо обов`язкового забору зразків біологічного середовища в даному випадку не передбачено, що було належним чином йому роз`яснено черговим лікарем.

Всі інші доводи, які спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення, апеляційний суд відхиляє, оскільки у матеріалах справи немає жодних належних та достатніх доказів, які можуть ставити під сумніви правильність та законність висновків місцевого суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у вчиненні передбачених, ст.142, ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП адміністративних правопорушень; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно ст. 33- 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративних правопорушень, так і особі ОСОБА_1 , а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, не суперечить приписам ст. 36 цього Кодексу.

Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Естінко Т. Е. залишити без задоволення, а постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.01.2024, щодо ОСОБА_9 ,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя