Справа № 470/58/24
Провадження № 33/812/124/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Притикіна Ігора Ігоровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Притикіна І.І. на постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Березнегувате Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , пенсіонера,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення 17 000 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

У С Т А Н О В И В:

Постановою судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 17 000 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

17 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Притикін І.І. подав апеляційну скаргу на постанову суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів виявлення поліцейськими правопорушення, переслідування транспортного засобу, фіксування факту керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 , зупинки транспортного засобу, звернення працівників поліції до водія, з зазначенням поліцейським свого прізвища, посади, спеціального звання та причин зупинки; водієві не були роз`яснені його права, проте він був введений в оману тим, що йому не роз`яснили його право пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, у разі незгоди з результатом тестування; матеріали справи не містять акту огляду на стан сп`яніння та копія такого акту не була вручена водієві ОСОБА_1 ; матеріали справи не містять інформації про згоду чи незгоду водія з результатом тестування; доданий до матеріалів справи тест на алкоголь не містить інформації про те, до якого протоколу він додається, так само і протокол не містить інформації про доручення до нього результату тестування; водій ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом; у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яким технічним засобом здійснювалась фіксація правопорушення; з відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції водій ОСОБА_1 поводився адекватно, чітко відповідав на запитання, висловлював свої заперечення, отже його поведінка цілком відповідала обстановці. При цьому будь-які ознаки сп`яніння порушення координації рухів, мови, тремтіння пальців рук, зміна забарвлення шкіри, відсутні; протокол про адміністративне правопорушення не містить інформації про долучення до нього диску з фіксацією правопорушення, тому апелянт просив визнати диск неналежним та недопустимим доказом; працівником поліції не вжито жодних дій для надання водієві можливості скористатися правовою допомогою.

Крім цього апелянт посилався на практику судів вищої ланки.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена частиною першою сатті 130 КУпАП.

За частиною 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами

особами в стані алкогольного сп`яніння є адміністративним правопорушенням та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

З протоколу про адміністративне правопорушення БД № 260350 від 24 січня 2024 року вбачається, що він складений відносно водія ОСОБА_1 , який о 18 годині 24 січня 2024 року, рухаючись по вул. Букача в смт. Березнегувате, керував т/з ГАЗ 3309 н/з НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан сп`яніння проведений з його згоди із застосуванням приладу «Драгер».

З відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу стало те, що у транспортному засобі під керуванням водія ОСОБА_1 не горіло світло фари. Після вказівки на це працівника поліції, водій намагався на місці зупинки усунути цю несправність.

Крім цього, з відеозапису вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 вказано, що він має ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійку ходу. На запитання поліцейського чи бажає він пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповів, що вживав алкоголь вчора та погодився пройти огляд на стан сп`яніння.

Відповідно до результату тесту № 235 від 24 січня 2024 року кількість алкоголю в крові ОСОБА_1 склала 1,34 ‰.

Проти результату тесту водій не заперечував.

З наданих доказів вбачається, що водій ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

З огляду на досліджені докази та наведені норми права, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, встановлені на підставі наявних у справі доказів обставини, забезпечують такий рівень доказування вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, який не залишає «розумних сумнівів» у доведеності факту порушення ним вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з фіксацією порушення є неналежним доказом у справі, є безпідставним, оскільки з нього чітко вбачаються обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинка, проходження водієм огляду на стан сп`яніння та згода з результатом тестування.

При цьому суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення та результат тестування підписані водієм без заперечень.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що доданий до матеріалів справи тест на алкоголь не містить інформації про те, до якого протоколу він додається, так само і протокол не містить інформації про долучення до нього результату тестування, правового значення не має. Будь-який інший протокол за цим результатом тестування не складався.

У доданих до протоколу про адміністративне правопорушення поясненнях, ОСОБА_1 зазначав, що керував транспортним засобомГАЗ 3309, державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Букача в смт. Березнегувате Баштанського району Миколаївської області, був зупинений працівниками поліції у зв`язку з виявленою технічною несправністю. В ході перевірки документів працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд у медичному закладі чи на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер. Він погодився пройти огляд на місці зупинки, результат огляду склав 1,34 ‰ алкоголю в його крові, тобто він перебував у стані алкогольного сп`яніння. У день зупинки алкоголю він не вживав, а напередодні випив 100 грамів горілки та 100 грамів алкогольного пива.

З огляду на особисті пояснення ОСОБА_1 доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів виявлення поліцейськими правопорушення, недоведеність факту керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 , зупинки транспортного засобу, відсутність причин його зупинки, введення водія в оману тим, що йому не роз`яснили право пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, відсутність інформації про згоду чи незгоду водія з результатом тестування, є безпідставними, та вказують на те, що складаючи апеляційну скаргу, апелянт не був ознайомлений з матеріалами справи тому не належно оцінив наявні у справі докази.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не надали ОСОБА_1 можливості скористатися правовою допомогою також є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не обмежувався працівниками поліції у своїх діях, під час зупинки, огляду та складання протоколу ОСОБА_1 постійно спілкувався по телефону з іншими особами, отже не був позбавлений можливості залучити до участі у складанні протоколу особи, яка б могла надати йому правову допомогу.

За таких обставин доводи апеляційної скарги, які не відповідають встановленим судом обставинам справи, апеляційний суд розцінює як намагання ввести апеляційний суд в оману стосовно обставин події та обставин складання протоколу, задля уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яким технічним засобом здійснювалась фіксація правопорушення, у ньому відсутня інформація про долучення диску з фіксацією правопорушення, а водій ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, не є такими, що впливають на доведеність вини водія у керуванні транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поза розумними сумнівами.

Невідповідність дій працівників поліції нормам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду для виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та певних статей КУпАП, на які посилається апелянт, не можуть бути предметом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно водія ОСОБА_1 , оскільки такі дії працівників поліції у судовому порядку не оскаржувалися.

Крім цього, як вбачається з протоколу судового засідання суду першої інстанції, ОСОБА_1 свою вину визнав, заперечень не мав. Після дослідження доказів у справі пояснив, що погоджується з усим, переглядати диск потреби немає, просив суворо його не наказувати.

Пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, якими він заперечував свої пояснення в суді першої інстанції, апеляційний суд сприймає критично і розцінює як намагання уникнути відповідальності в суді апеляційної інстанції за скоєне адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на практику судів вищої ланки також не заслуговують на увагу, оскільки судові рішення, на які посилається апелянт, постановлені Касаційним адміністративним судом у справах за позовами осіб до Управлінь поліції про визнання дій поліцейських неправомірними та скасування протоколів про адміністративне правопорушення.

У справі, яка переглядається, дії працівників поліції не оскаржувалися, не були визнані неправомірними та протокол про адміністративне правопорушення ніким не скасований.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Притикіна Ігора Ігоровича залишити без задоволення.

Постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О. Тищук