Дата документу 09.04.2024
Справа № 334/1050/24
Провадження № 3/334/676/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Запоріжжя суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Філіпова І.М. розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого , ст. 124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 645618 від 31.01.2024 року, зазначено, що ОСОБА_1 31.01.2024 року об 17 годині 25 хвилин, в м. Запоріжжі по вулиці Доватора, біля будинку № 107, керуючи транспортним засобом «volkswagen tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль «ВАЗ-21099» д.н.з. НОМЕР_2 , водієм якого є ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, чим завдано матеріальної шкоди, чим порушив вимоги п. 2.3 (б) та 13.1 ПДР України.

Крім того, відповідно до протоколу ААД № 645619 від 31.01.2024 року, ОСОБА_1 31.01.2024 року об 17 годині 25 хвилин, в м. Запоріжжі по вулиці Доватора, біля будинку № 107, керуючи транспортним засобом «volkswagen tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`янінняю Оглад на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, з використанням технічного приладу «Drager Alcotest 6820», тест № 1392 результат огляду був позитивним 1,99% проміле.

Постановою судді від 06.03.2024 року матеріали справ №334/1050/24 провадження 3/334/676/24 за ст. 124 КУпАП та №334/1051/24 провадження 3/334/677/24 за ч.1 ст. 130 КУпАП, складені відносно ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження та визначений єдиний номер справ №334/1050/24 провадження 3/334/676/24 на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП з метою повного та об`єктивного розгляду адміністративних справ, які скоєні однією і тією ж особою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, пояснив, що він не керував автомобілем. 31.01.2024 року ОСОБА_1 , перебував у свого брата ОСОБА_3 з яким вживали алкогольні напої. Аби не залишати автомобіль у брата, він звернувся до свого знайомого ОСОБА_4 з проханням відвезти його додому на його машині.

Приблизно об 17:25 годині 31.01.2024 року ОСОБА_1 в якості пасажира рухався в автомобілі «volkswagen tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи на передньому пасажирському сидінні. Автомобілем «volkswagen tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 керував ОСОБА_4 , рухались по вулиці Доватора зі швидкістю приблизно 30-40км/г. ОСОБА_1 за дорожньою обстановкою не слідкував, оскільки проглядав соціальні мережі у своєму телефоні. Під час руху ОСОБА_1 відчув сильний удар у передню праву частину автомобіля. Після зіткнення ОСОБА_4 одразу вийшов з автомобіля. ОСОБА_5 , сам не міг одразу вийти з автомобіля. Оскільки праві пасажирські двері було заблоковано внаслідок деформації кузова. Для того, щоб вийти з автомобіля, він був вимушений перелізти пасажирського сидіння на водійське, а потім вже вийшов з салону автомобіля. В цей час ОСОБА_4 вже знаходився біля автомобіля «ВАЗ-21099», який теж був пошкоджений. Приблизно через 2-3 хвилин з будинку, біля якого був розташований автомобіль «ВАЗ-21099», вийшов чоловік, який представнився власником автомобіля - ОСОБА_2 .

З годом до місця скоєння ДТП прибули співробітники патрульної поліції, ОСОБА_1 пояснив, що він вживав спиртні напої, у зв`язку з чим передав кермо ОСОБА_6 , а сам перебував у автомобілі в якості пасажира.

ОСОБА_1 звернув увагу суду на те, що співробітник патрульної поліції ОСОБА_7 письмово виклала обставини, зазначивши, що нібито ОСОБА_1 керував транспортним засобом «volkswagen tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 .

В судовому засіданні був допитаний потерпілий ОСОБА_2 , який пояснив, що в той день у вечірній час він припарковав свій автомобіль «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 , навпроти свого будинку № 107 по вул. Доватора, в м. Запоріжжя. Приблизно об 17:25 годині, він знаходячись вдома, почув звук удару, і одразу вийшов на вулицю. Він побачив, що його автомобіль знаходиться в іншому місці та перебуває у пошкодженому стані. Поряд з транспортним засобом він побачив чоловіка - ОСОБА_4 . Потерпілий зазначив, що, ОСОБА_4 на місці йому пояснив, що він не побачив в тіні дерева припаркований транспортний засіб, у зв`язку з чим допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 . В декількох метрах від автомобіля «ВАЗ-21099», д.н.з. НОМЕР_2 , знаходився інший автомобіль «volkswagen tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , який також був пошкоджений, поряд з яким знаходився ОСОБА_1 , якого він помітив не відразу. У потерпілий був сильно засмучений, в них з ОСОБА_4 виникла невелика сварка, оскільки потерпілий вважав його винуватцем ДТП та висував до нього свої претензії щодо пошкодження автомобіля. З яких підстав протокол складали відносно ОСОБА_1 йому не відомо.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що приблизно у січні або лютому 2024 року до нього звернувся ОСОБА_1 та попросив відігнати його автомобіль «volkswagen tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 від будинку його брата до місця його проживання, оскільки він перебував у сталі алкогольного сп`яніння. Біля будинку його брата, ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 ключі від транспортного засобу «volkswagen tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , а сам сів на переднє пасажирське сидіння. Як пояснив свідок керуючи транспортним засобом «volkswagen tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Доватора, він об`їжджав яму на дорозі та не помітив автомобіль «ВАЗ-21099», що стояв припарокваний на проїзній частині. Застосувавши гальмування та відворот керма вліво, ОСОБА_4 не зміг уникнути ДТП. Після наїзду, ОСОБА_4 вийшов з салону автомобіля та підійшов до транспортного засобу «ВАЗ-21099», на який було здійснено наїзд. Приблизно через 2-3 хвилини з двору вийшов потерпілий ОСОБА_2 , вони емеціно поспілкувалися. Після чого було викликано наряд поліції для оформлення ДТП. ОСОБА_4 зазначив, що на місці ДТП патрульні його навіть не опитували, хоча він постійно перебував на місці, від початку і до закінчення огляду.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 , який пояснив, що 31.01.2014 року у нього в гостях був його брат- ОСОБА_1 , з яким вони під час спілкування вживали спиртні напої. Оскільки ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння, то він зателефонував до свого знайомого з проханням перегнати автомобіль до місця його проживання у Хортицькому району, м. Запоріжжя. Прийшов ОСОБА_4 , сів за кермо, брат на пасажирське місце поряд і вони разом з братом поїхали.

В судовому засіданні був допитаний батько малолітнього свідка ОСОБА_9 2014 року народження- ОСОБА_10 , який пояснив, що він не дає згоду на допит своєї малолітньої дитини в суді. ОСОБА_11 пояснив, що 31.01.2024 року він зі своєю дружиною були відсутні вдома. Прибувши до місця свого проживання до них звернулась інспектор поліції, яка пояснила, що їх син став свідком пригоди та попросила підписати пояснення. Свідок зауважив, що у його присутності, та присутності матері, дитину не опитували. Сам тексту пояснення був вже виготовлений на бланку. Зачитавши текст пояснення, інспектор попросила матір розписатися і цьому пояснені, дитину у присутності батьків не опитували.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_12 , який пояснив, що на початку лютого 2024 року до нього звернувся ОСОБА_1 з проханням ремонту автомобіля. Для ремонту йому було надано автомобіль «volkswagen tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 з пошкодженням в передній частині кузову, серед яких дійсно була деформація передньої правої двері. Деформація була суттєва, з заламом металу та порушенням проміжків, що фактично заблокувало замок. На початок ремонтних робіт передні праві двері не відкривалися. Для їх відкриття потребувалося часткова розбірка та фізичні зусилля з деблокування.

Суд, дослідивши представлені докази дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими документами.

Згідно статті 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно правозастосовних орієнтирів, викладених у п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У справі № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Коли ж особа перебуває поруч з транспортним засобом або ж у ньому і навіть із ввімкненим двигуном - склад правопорушення, передбаченого ст. 124, та ст.130 КУпАП, відсутній, оскільки така особа не керує транспортним засобом.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, так як в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували що ОСОБА_1 31.01.2024 року об 17:25 годині в м. Запоріжжя по вул. Доватора, 107, керував транспортним засобом.

Слід зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

Отже, прямих та достовірних доказів того, що 31.01.2024 року об 17:25 годині в м. Запоріжжя по вул. Доватора, 107 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «volkswagen tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , матеріали справи не містять.

У частині 1 ст. 2 КУпАП закріплено, що законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.1 і ч.2 ст.7 КУпАП).

За положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а на підставі ч.1 ст.130 цього Кодексу відповідальність для особи, яка керує транспортним засобом, настає зокрема за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ці обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

У згаданій позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З досліджених доказів, у тому числі відеозапису долученого до матеріалів справи, вбачається, що протокол відносно ОСОБА_1 як водія автомобіля був складений на підставі пояснень малолітнього ОСОБА_13 , пояснення у якого відбиралися без присутності його батьків. З пояснень свідка ОСОБА_14 , який є батьком малолітнього, встановлено, що до нього зателефонував працівник поліції та прохав приїхати. У подальшому працівник поліції пояснила, що їх син є свідком ДТП та просила розписатися у поясненнях. Малолітній ОСОБА_13 у присутності батьків не допитувався. Крім того, з відеозапису вбачається, що діти, у тому числі і малолітній ОСОБА_13 , повідомили, що ОСОБА_1 виходив з водійського місця, більше жодних інших обставин працівник поліції не встановлювала. Поліцейські не звернули жодної уваги на пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які стверджували, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом. Пояснення ОСОБА_1 є логічними та послідовними, узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_12 , та не суперечать поясненням малолітнього ОСОБА_13 , оскільки ОСОБА_1 підтверджує, що після ДТП виходив з машини з боку водія, тому що двері з пасажирського боку були заблоковані через пошкодження.

Працівник поліції прийшла до передчасних висновків щодо складання протоколу відносно ОСОБА_1 , не здійснила перевірку усіх обставин вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись допитом одного свідка, допит якого був здійсненний з порушенням встановлено порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку про не дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом щодо вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень.

З огляду на викладене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП

Керуючись: ст.ст. 124, 130, 247 ч.1 п.1, 284 КпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтями ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя суд протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя: Філіпова І. М.