КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/2329/24

01 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 22 березня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що згідно вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки суд, на думку апелянта, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч вимогам КУпАП прийняв необгрунтоване рішення про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначає, що з оскаржуваної постанови не вбачається, яке саме адміністративне правопорушення було вчинене - ОСОБА_1 .

Вказує на те, що судом не виділена складова правопорушення за яким ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності, що свідчить про те, що судом не було належним чином досліджено всі обставини справи.

Посилається на те, що в оскаржуваній постанові судом не було зазначено, які саме докази та обставини зафіксовані на відеозаписі з боді камери поліцейського, наданому в якості доказу до суду.

З урахуванням викладеного, вважає, що суд першої інстанції формально віднісся до розгляду даної справи, ухвалив постанову без детального дослідження доказів.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Лиштва Юрій Васильович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився, про день та час розгляду справи судом повідомлений у встановленому порядку, в судовому засіданні присутні його повноважний захисник, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Представник Київської міської прокуратури в судове засідання також не з?явився, про день та час слухання справи судом прокуратура повідомлена. 30 квітня 20124 року на адресу апеляційного суду надійшов лист, в якому прокуратура зазначає, що участь прокурора у розгляді судом справ за чю1 ст. 130 КУпАП законом не передбачена.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Лиштви Ю.В., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими доказами та встановлена під час судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2,3 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 730047, складеного т.в.о. командиром взводу №2, роти №1, батальйону №4, полку №2 з ОПБ старшим лейтенантом поліції Юхименко В.Ю. , 17 січня 2024 року, о 01 год. 35 хв., в м.Києві, вул.Бориспільська, 3/3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21009», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у лікаря -нарколога. Водій порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

17 січня 2024 року було виписане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» з якого вбачається, що у результаті огляду поліцейським водія ОСОБА_1 виявленні ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису події з боді камери працівників поліції № 473523 та № 472390 вбачається, що поліцейські під'їхали до автомобіля ВАЗ 21009», державний номерний знак НОМЕР_1 , що стояв на дорозі, в якому спав водій з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Працівники поліції перевірили особу водія ОСОБА_1 та зазначили, що з огляду на його стан, він не може здійснювати керування транспортним засобом та повідомили, що у випадку якщо ОСОБА_1 почне рух автомобіля, то відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. На запитання працівника поліції, чи водію це зрозуміло, останній відповів що так.

Однак, попри попередження працівників поліції водій ОСОБА_1 сів в автомобіль і поїхав. Працівниками поліції було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21009, державний номерний знак НОМЕР_1 ,під керування ОСОБА_1 (зафіксований час на відео 01:36:00-01:36:20). На запитання працівника поліції чи вживав водій алкоголь, він відповів, що всі вживали.(зафіксований час на відео 01:36:52-01:37:05).

В подальшому працівник поліції запитав у водія чи пройде він освідування на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager, на що відповіді не надійшло (зафіксований час на відео 01:37:10).

Працівник поліції повторно запитав у водія чи пройде він огляд на стан сп'яніння на місці, на що повторно відповіді не отримав.

На запитання працівника поліції чи буде водій проходити огляд на місці за допомогою газоаналізатора Drager або проїде до лікаря-нарколога, останній відповів що буде (зафіксований час на відео 01:47:27).Працівником поліції було роз'яснено наслідки відмови від проходження огляду.

В подальшому водій відмовився від проходження огляду на місці за допомогою приладу Drager та вирішив проходити огляд у лікаря-нарколога ( зафіксований час на відео 01:52:40).

Працівниками поліції було доставлено водія ОСОБА_1 до лікаря-нарколога (зафіксований час на відео 02:15:00).

На повідомлення лікаря-нарколога, що водій має право добровільно пройти огляд та добровільно відмовитися від його проходження, останній повідомив що відмовляється ( зафіксований час на відео 02:19:04).

В подальшому працівниками поліції було оголошено зміст протоколу, вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл (зафіксований час на відео 02:47:00)

Від підписання протоколу та отримання його копії водій відмовився.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та, всупереч вимогам КУпАП, прийняв необгрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки, відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції належним чином були досліджені всі докази, що містяться в матеріалах справи, та вказано, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 730047 від 17.01.2024; відеозаписами з боді камер поліцейських №473523, 472390; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 січня 2024 року.

Отже, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на сукупності доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень судом першої інстанції норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: