Справа № 738/2644/24
№ провадження 3/738/1114/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Волошиної Н.В., за участю секретаря судового засідання Іванько А.С., pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi справу про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 172-14 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

встановив:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 13 листопада 2024 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення: а саме 10 жовтня 2024 року о 17 годині 30 хвилин за результатами проведення службового розслідування було встановлено (виявлено), що 30 серпня 2024 року о 12 годині 40 хвилин на території Менської ОТГ Корюківського району Чернігівської області, солдат ОСОБА_1 вчинив перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень вчинене під час дії військового стану, затвердженого указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», а саме з липня 2024 року по 30 серпня 2024 року використовував службовий транспортний засіб марки «FORD FOCUS» в.н. НОМЕР_1 у особистих приватних цілях. З метою приховування нецільового використання службового автотранспорту, військовослужбовець незаконно встановлював на ньому цивільні номерні знаки НОМЕР_2 , інформацію про виїзд за межі підрозділу та його використання до службової документації не вносив і не передавав, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-14 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, повторно клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 , поданої до суду 18 листопада 2024 року, вбачається, що він не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним стосовно нього, вину не визнає, зазначив, що службовим транспортним засобом користувався виключно за вказівкою керівництва у зв`язку з службовою необхідністю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, що узгоджується із положеннями частини першої статті 268 КУпАП.

Суд дослідив докази:

- відомості, внесені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП № 281126 від 13 листопада 2024 року;

-Копію військового квитка серії НОМЕР_3 від 05 травня 2022 року, виданого ОСОБА_1 ;

- Висновок службового розслідування причин з метою об`єктивного з`ясування причин та обставин викладених в листі відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_4 прикордонному загону Головного відділу внутрішньої та власної безпеки «Центр» від 31.08.2024 №16.1/57162-24-Вих та від 04.09.2024 №16.1/57895-24-Вих.

Згідно з вимогами статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Згідно із статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Адміністративна відповідальність за частиною другою статті 172-14 КУпАП передбачена за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду.

Безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків. У разі вчинення цього адміністративного правопорушення щодо військовослужбовця обов`язковим додатковим об`єктом виступають честь та гідність особи.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в активних діях військової службової особи всупереч інтересам військової служби, з перевищенням наданої їй влади та службових повноважень.

Суб`єктивна сторона перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень характеризується виною у формі умислу до діяння та умислом або необережністю до наслідків. Інтелектуальний елемент умислу в цьому випадку полягає в усвідомленні особою суспільно небезпечного характеру своїх дій і передбачення можливості або неминучості настання суспільно небезпечних наслідків. Це означає, що особа, коли вчиняє вказане адміністративне правопорушення, усвідомлює вихід за межі наданих їй повноважень, тобто розуміє, що вчиняє дії, які не входять до її компетенції.

Суб`єктом цього правопорушення є лише військові службові особи, під якими згідно з приміткою до ст. 172-13 КУпАП розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Перевищення службових повноважень виявляється в діях службової особи, яка, маючи службові повноваження відносно підлеглих або більш широкого кола осіб, під час виконання своїх владних або організаційно-розпорядчих функцій виходить за межі цих повноважень. Перевищення влади або службових повноважень кваліфікуються як вчинення дій, які є компетенцією вищої службової особи; вчинення дій одноособово, тоді як вони могли бути вчинені лише колегіально; вчинення дій, які дозволяються тільки в особливих випадках, з особливого дозволу із особливим порядком проведення за відсутності цих умов; вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти. У будь-якому разі перевищення влади або службових повноважень може виявлятися лише в активних діях.

Водночас із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , як перевищення влади чи службових повноважень кваліфікується те, що він використовував службовий транспортний засіб у особистих приватних цілях, з метою приховування нецільового використання службового автотранспорту, військовослужбовець незаконно встановлював на ньому цивільні номерні знаки, інформацію про виїзд за межі підрозділу та його використання до службової документації не вносив і не передавав. Тобто такі його дії були як активні, так і полягали у бездіяльності, оскільки за наявності можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, він не вчинив відповідних дій.

Повноваження, за межі яких виходить службова особа при її перевищенні, мають бути передбачені відповідними нормативно-правовим актом, законом, декретом, указом, постановою, статутом, положенням, інструкцією, правилами тощо. Норма статті 172-14 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Проте, особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не врахувала того, що стаття 172-14 КУпАП є бланкетною, а тому при описуванні фабули правопорушення чітко не зазначила нормативно-правові акти, якими передбачені повноваження, за межі яких вийшла службова посадова особа.

Протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали справи не містять відомостей про те, якими саме організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими обов`язками (обов`язки з керівництва) наділена особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, як і посилання на інші нормативно-правові акти, на підставі яких можна було б зробити висновок про наявність чи відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП. Незазначення особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, та відсутність документів, які підтверджують обсяг повноважень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавляє суд можливості встановити коло повноважень солдата ОСОБА_1 а отже й дійти висновку про їх перевищення.

На стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення особою, уповноваженою на складання такого протоколу, з`ясуванню серед іншого підлягало насамперед питання, чи є особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до відповідальності, суб`єктом цього правопорушення, інакше притягнення останньої до адміністративної відповідальності неможливе. Оскільки ж наявність будь-якого правопорушення, про що вказувалося вище, визначається такими обов`язковими складовими, як суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона, можна зробити висновок, що за відсутності хоча б однієї зі складових, відсутній і склад адміністративного правопорушення, в тому числі у даному конкретному випадку.

Окрім Висновку службового розслідування, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статтею 172-14 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами.

Відповідно до частин першої - третьої статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 172-14 КУпАП необхідно закрити, згідно з положеннями пункту першого статті 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 23, 251, 247, 294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-14 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.В. Волошина