Справа №: 307/988/24
Провадження № 3/307/738/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

встановила:

Згідно вказаного протоколу, складеного інспектором СРПП ВПД 1 Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області Фіцайом Е.М., велосипедист ОСОБА_1 02 березня 2024 року о 17 год. 25 хв. на вул. Грушевського в с. Нересниця Тячівського району Закарпатської області порушив п. п. 1.5 та 4.14 «а» ПДР України, а саме, вийшов на проїзну частину дороги не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, чим спричинив зіткнення із водієм транспортного засобу марки ФОРД, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався у попутному напрямку дороги внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 127 КУпАП.

Даний протокол надійшов до суду 07 березня 2024 року і розгляд справи призначено на 13 березня 2024 року, який неодноразово відкладався, востаннє на 16 квітня 2024 року.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, за допомогою СМС повідомлення про що свідчить відповідна довідка, у судове засідання 10 травня 2024 року не прибув, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи і тому, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справу розглянуто під час його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, велосипедист ОСОБА_1 02 березня 2024 року о 17 год. 25 хв. на вул. Грушевського в с. Нересниця Тячівського району Закарпатської області порушив п. п. 1.5 та 4.14 «а» ПДР України, а саме, вийшов на проїзну частину дороги не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, чим спричинив зіткнення із водієм транспортного засобу марки ФОРД, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався у попутному напрямку дороги внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. (а.с. 1)

Згідно ч. 2 ст. 9 КУпАП України, адміністративна відповідальність за правопорушення настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до Закону, кримінальну відповідальність.

Так, згідно п. 1.5. Правил дорожнього руху України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно п. 1.7 ПДР України, водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.

Так, згідно п. 1.10 ПДР України:

велосипед - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому;

велосипедист - особа, яка керує велосипедом;

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки;

пішохід особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами та не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне;

учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Згідно ч. 4 ст. 127 КУпАП, відповідальність наступає за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху, що спричинили створення аварійної обстановки.

У відповідності до ст. 124 КУпАП відповідальність наступає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частиною 1 ст. 286 КК України передбачено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Із письмових пояснень ОСОБА_1 від 02 березня 2024 року видно, що 02 березня 2024 року, близько 17 год. 27 хв. він на своєму велосипеді марки «Україна», чорного кольору, з лівої сторони дороги переїжджав дорогу на другу смугу руху в напрямку с. Вільхівці, де рухався автомобіль марки «Форд», номерний знак НОМЕР_2 , який допустив зіткнення з велосипедом, після чого він впав на дорогу; допомоги не потребує , також зазначив, що він перетнув і рухався в напрямку с. Вільхівці (а. с. 3).

Із письмових пояснень ОСОБА_2 від 02 березня 2024 року видно, що 02 березня 2024 року, близько 17 год. 27 хв. він рухався на своєму автомобілі марки «Форд», номерний знак НОМЕР_2 по вул. Грушевського по своїй смузі руху із с. Нересниця в напрямку с. Вільхівці та йому на зустріч з іншої сторони дороги виїхав велосипедист, з яким він допустив зіткнення, внаслідок чого той впав на дорогу, після чого даний громадянин зателефонував до поліції (а. с. 5).

Під час судового розгляду ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 їхав на велосипеді і заїхав йому в крило, впав на землю, піднявся, поставив велосипед і сказав йому, що він, ОСОБА_3 , його збив.

У даному протоколі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 127 КУпАП, у той час фабула адміністративного правопорушення не викладена відповідно до диспозиції цієї статті, а зазначено, що внаслідок дій ОСОБА_1 автомобіль отримав механічні пошкодження.

Крім цього у фабулі зазначено, що велосипедист ОСОБА_1 вийшов на проїзну частину дороги, однак із письмових пояснень як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 видно, що ОСОБА_1 їхав на даному велосипеді, допустив зіткнення та впав на дорогу.

Тобто, із протоколу та долучених матеріалів вбачається, що між велосипедистом ОСОБА_1 та водієм ОСОБА_2 відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль отримав механічні пошкодження у вигляді подряпин на передньому бампері зліва, що вбачається із схеми дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, у схемі не зазначено жодних відомостей про наявність чи відсутність механічних пошкоджень на велосипеді.

Згідно постанови судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2024 року протокол повернуто до Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області для правильного складання матеріалів, долучених до протоколу.

Серед підстав, які слугували для повернення вказаного протоколу стало те, що з наданих суду матеріалів вбачається, те що посадовими особами Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області не вжито заходів для дослідження та встановлення всіх обставин події, в матеріалах справи містяться суперечливі дані щодо руху велосипедиста, що впливає на кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Також, згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, зокрема, прізвище, адреси потерпілих, якщо вони є, та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак, у вказаному протоколі не зазначено жодних даних про потерпілих.

Вказаний протокол після його доопрацювання надійшов до суду 30 квітня 2024 року, до нього долучено рапорт інспектора СРПП ВПД 1 Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області Фіцая Е.М., в якому він зазначив, що у схемі ДТП, яка долучена у протоколу про адміністративне правопорушення від 02.03.2024 року були внесені виправлення та зазначено, що на велосипеді присутні механічні пошкодження та внесені відомості про потерпілого, однак інші вимоги постанови не виконані.

Європейський Суд з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та "Карелін проти Росії"("Karelin v. Russia" заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1) ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановила:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р.Сас