Справа № 464/670/24 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 33/811/661/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника Назаркевича С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Назаркевича Сергій Михайловича на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 17 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000(одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605(шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 21 січня 2024 року о 13 год 30 хв. по вул. Луганська, 2 у м.Львові, керував транспортним засобом марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Назаркевич С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та винести нову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального, процесуального права, є незаконною на необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зауважує, що з огляду на відеозапис події, та Акт медичного огляду, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння в медичному закладі був проведений з порушенням п.16 Розділу III Інструкції, а зокрема не було проведено повторного обстеження гр. ОСОБА_1 через 20 хвилини із застосуванням спеціального технічного засобу, адже Акт медичного огляду згідно додатку №3 до Інструкції та Акт, який складений медичним закладом повинен містити наступні дані: час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності - його номер, дата останньої повірки, результат обстеження.

Звертає увагу на те, що висновок щодо результатів медичного огляду складається на підставі Акту медичного огляду, тому Висновок медичного закладу є недійсним в силу п. 22 Розділу ІІІ Інструкції, оскільки висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Зі змісту доводів захисника ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Заслухавши пояснення захисника Назаркевича С.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 21 січня 2024 року серії ААД №600104, складеного в присутності ОСОБА_1 ; оглянутими відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції; висновком 000191 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.01.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; рапортом інспектора Лебедь М. від 21.01.2024; копією акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 000191 від 21.01.2024, відповідно до якого проведено медичний огляд ОСОБА_1 , та встановлено діагноз алкогольне сп`яніння (результат 0.68 ‰).

Згідно протоколу адміністративного правопорушення ААД №600104, 21 січня 2024 року о 13 год 30 хв. по вул. Луганська, 2 у м. Львові, керував транспортним засобом марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ».

Згідно висновку КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» №000191 від 21.01.2024 року ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Дата та час огляду: 21.01.2024 року о 15 год. 06 хв.

Висновок КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» №000191 є належним, допустимим та беззаперечним доказом факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 15, п. 16 розділу III Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції, проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа, яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Матеріали справи не містять жодного доказу, який би спростував винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що під час апеляційного розгляду не встановлені обставини, які свідчать про те, що вищевказаний медичний висновок не відповідає дійсності та зроблений з порушенням вимог, які регламентують його проведення.

Крім того, посилаючись на допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду в частині не вмотивованого відхилення клопотання про витребування акту медичного огляду, захисник в апеляційній інстанції жодних клопотань з цього приводу на усунення допущеної, на його думку, неповноти, не заявляв.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 17 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідальності ОСОБА_1 адвоката Назаркевича Сергій Михайловича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк