Провадження № 33/801/488/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять) тисяч гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 23 квітня 2024 року втретє подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2024 року, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП: за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Одночасно подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що суд першої інстанції завчасно та належним чином не повідомив його про наступну дату судового засідання, про оскаржувану постанову він дізнався 12 березня 2024 року, коли звернувся до інформаційного відділу суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи та ознайомитися із ними йому надали можливість лише 20 березня 2024 року. При цьому, вказує, що під час винесення оскаржуваної постанови він перебував на лікарняному, а тому не міг з об`єктивних причин прибути в судове засідання, у зв`язку з чим з матеріалами справи ознайомився вже після закриття лікарняного. Відтак, вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає у запобіганні безладного руху у судовому процесі. Безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи слідує таке:

05 листопада 2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2);

- суд першої інстанції неодноразово повідомляв ОСОБА_1 надсилаючи йому виклики за допомогою SMS повідомлення (а. с. 21, 25), які останній отримував, про що свідчать клопотання/заяви, які подавав він та його адвокат Яковенко Д. О. про відкладення справи з різних причин (а.с. 22, 26-28).

- 29.01.2024 року суд першої інстанції повідомив ОСОБА_1 про судове засідання призначене на 12 лютого 2024 року о 14:00 годин за допомогою SMS повідомлення (а. с. 30), проте в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився причини неявки не повідомив.

- 12.02.2024 року по справі Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалена постанова без участі ОСОБА_1 (а.с. 31-33);

- Копія постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2024 року в цей же день направлена ОСОБА_1 на адресу, яку він зазначив як адресу свого проживання (а.с. 34), яка повернута до суду 20.02.2024 р. з відміткою на конверті: «за закінченням встановленого строку зберігання» (а. с. 36);

- Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2024 року, оприлюднена в реєстрі 14.02.2024 року;

- 12.03.2024 року ОСОБА_1 подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомився 20.03.2024 року (а. с. 39);

- вперше апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 28.03.2024 року відповідно до відтиску штемпеля суду вх. № 27132 (а. с. 40);

-04.04.2024 року постановою Вінницького апеляційного суду відмовлено ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2024 року (а. с. 51-52);

- вдруге апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 04.04.2024 року відповідно до відтиску штемпеля суду вх. № 29140 (а. с. 55);

- 17.04.2024 року постановою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернуто особі, яка її подала, з підстав, що дана апеляційна скарга вже була предметом розгляду Вінницького апеляційного суду, за результатами якого постановою цього ж суду 04.04.2024 року відмовлено ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2024 року (а.с. 64 65);

- втретє апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 23.04.2024 року відповідно до відтиску штемпеля суду вх. № 35416 (а. с. 68).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 до подання 23 квітня 2024 року апеляційної скарги (а. с. 68) вже двічі звертався до Вінницького апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2024 року та просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження даної постанови. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови вже було предметом апеляційного розгляду та відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 04 квітня 2024 року у задоволенні цього клопотання було відмовлено, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала (а.с. 51-52). При цьому, в клопотанні про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, яке наразі розглядається, ОСОБА_1 не наводить нових доводів поважності причини пропуску строку та воно за змістом є аналогічним тому, яке він подавав вже двічі.

Новим є лише твердження ОСОБА_1 про те, що під час винесення постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2024 року він перебував на лікарняному, а тому не міг з об`єктивних причин прибути на судове засідання, на увагу не заслуговують, оскільки цей факт не підтверджений належними доказами.

Таким чином, немає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2024 року, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2024 року в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета