ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3104/23 Номер провадження 33/814/540/24Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Новікової-Фесенко М.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №015507 ОСОБА_1 о 19-30 год 11.08.2023, керуючи транспортним засобом «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , на парковці по вул. Полтавській, 1 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним та скоїла зіткнення з пішоходом ОСОБА_2 , внаслідок чого останній отримав ушкодження одежі та забої, завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

Також згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №296019 ОСОБА_1 о 19-30 год 11.08.2023 керувала транспортним засобом «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась.

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2024 року, адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 06.02.2024 року, та прийняти нове рішення яким притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позиція суду ґрунтується на тому, що суду не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 та скоєння нею ДТП, відповідальність за явку передбачена ст.124 КУпАП.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що свідчення саме ОСОБА_3 заслуговують на увагу і мали прийматися судом при прийнятті рішення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №015507 ОСОБА_1 о 19-30 год 11.08.2023, керуючи транспортним засобом «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , на парковці по вул. Полтавській, 1 у с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним та скоїла зіткнення з пішоходом ОСОБА_2 , внаслідок чого останній отримав ушкодження одежі та забої, завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

Також згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №296019 ОСОБА_1 о 19-30 год 11.08.2023 керувала транспортним засобом «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась.

Судом у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідна наявність одночасно двох умов: 1) зафіксований належним чином факт керування транспортним засобом; 2) зафіксований належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння або його відмови від проходження відповідного огляду.

Згідно із п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Апеляційний суд, досліджуючи матеріали справи, дійшов висновку, що в них відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтвердили факт керування ОСОБА_1 та скоєння нею дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність за яку передбачена ст. 124 КУпАП.

Із долученого відеозапису до матеріалів справи, не вбачається факт керування ОСОБА_1 автомобілем «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , що виключає доведеність вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом.

Відтак, суд позбавлений можливості як з`ясувати, чи відбувся факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В доводах апеляційної скарги, зазначається , що свідчення ОСОБА_3 заслуговують на увагу і мали прийматися судом до уваги при прийнятті рішення, суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Фактично, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та ст. 124 КУпАП вбачається лише із пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Проте, апеляційний суд позбавлений можливості визнати ці докази належними та достатніми, оскільки вони мають суб`єктивний характер, не підтверджуються іншими доказами та перевірені в суді першої інстанції, на які суд зазначає, що між особою, що притягується до адміністративної відповідальності та потерпілим існують тривалі неприязні відносини і того дня між ними також відбувся конфлікт.

З огляду на зацікавленість сторін конфлікту та свідків, які є їхніми близькими особами, істотними розбіжностями і суперечливістю їхніх показів, суд не вбачає за можливе взяти до уваги їхні показання.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Із системного аналізу положень ст.62 Конституції України та ст.251 КУпАП вбачається, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, і особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення доти, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин