Справа №: 297/744/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., особи щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника за ордером адвоката Сідун О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Середнє, Ужгородського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, маючого двох не повнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 185-10, ч. 1 ст. 185-10 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №148481 від 09.02.2024 року складеного за ст.185-10 ч.2 КУпАП, 08 лютого 2024 року близько 19:15 годин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 144 прикордонного знаку на околиці с. Бадалово (територія Берегівської ОТГ) в межах прикордонної смуги, на відстані близько 2000 метрів від державного кордону України був виявлений та затриманий ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом марки «Фольсваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , спільно з ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України, а саме: на неодноразово повторювану голосом, жестами та установленими сигналами законну вимогу прикордонного наряду під час виконання ним обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону зупинити транспортний засіб проігнорував та продовжив втечу від прикордонного наряду на великій швидкості в напрямку державного кордону, в складі групи осіб.

Згідно протоколу своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги, передбачені ч. 2 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», пункту 11 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998 №1147, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №148460 від 12.02.2024 року складеного за ст.185-10 ч.1 КУпАП, 12 лютого 2024 року близько 18:30 годин прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 135 прикордонного знаку на околиці с. Мужієво (територія Берегівської ОТГ), на відстані близько 6000 метрів від лінії державного кордону України був виявлений та затриманий ОСОБА_1 , який на неодноразові законні, повторювані вимоги прикордонного наряду пред`явити документи відмовився.

Згідно протоколу своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги, передбачені ч. 2 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 ч. 2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

У зв`язку з наведеним, вважаю, що дві справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП та ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, слід об`єднати в одне провадження.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що 08.02.2024 року він керував транспортним засобом марки «Фольсваген», який належить його знайомим, та приблизно о 19 годині в с. Бадалово, біля стадіону працівники прикордонної служби в руках із зброєю зробили жести руками про зупинку, на що він одразу зупинився. Також на їхню першу вимогу він вимкнув двигун в транспортному засобі і віддав їм свої документи та мобільний телефон. У вказаному автобусі було близько 20 осіб чоловічої статі. При затриманні йому стало погано та він попросив викликати карету швидкої допомоги, на що працівники прикордонної служби не відреагували. На місце зупинки також приїхали працівники поліції, викликали швидку допомогу і доставили його в лікарню. Після цього його доставили у відділ прикордонної служби, де на нього склали протокол про адміністративне правопорушення, який він відмовлявся підписувати. Ніякого спротиву, злісної непокори він не чинив, все робив по першій вимозі військовослужбовців. Щодо другого протоколу, складеного на нього 12.02.2024 року ОСОБА_1 пояснив, що 12.02.2024 року його забрали із ІТТ м. Виноградів дружина і його адвокат та жодних документів при ньому не було, оскільки його документи забрали при затриманні. Додому вони вирішили поїхати через м. Берегово із наміром заїхати у відділ поліції, до слідчого, щоб уточнити деякі питання. При виїзді з м. Виноградів на контрольному посту їх зупинили і попросили пред`явити документи, на що він відповів, що документів немає, оскільки від нього забрали при затриманні, адвокат показала квитанцію про сплату застави, як на підставі його звільнення з-під варти. Приїхали працівники поліції, вияснили його анкетні дані і відпустили їх. При в`їзді в м. Берегове на іншому контрольному пості їх знову зупинили, але вже не відпускали. На місці захисник пояснювала прикордонникам, що вони їдуть в м. Берегово до слідчого з метою уточнення обов`язків, його ОСОБА_1 , після звільнення з-під варти, показувала квитанцію про сплату застави, але їх не відпускали. Там йому знову стало погано, оскільки у нього цукровий діабет, викликали карету швидкої допомоги і його госпіталізували. В лікарні він лікувався п`ять днів на стаціонарному лікуванні. До нього в лікарню приходив працівник прикордонної служби, щоб підписати деякі документи, але він, ОСОБА_1 , знаходився під крапельницями, та казав, що нічого не буде підписувати. Щодо подій, які сталися 08.02.2024 року в с. Бадалово, відносно нього був обраний судом запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та адвокат внесла за нього заставу, тому він був звільнений з-під варти 12.02.2024 року і на даний час Берегівським районним судом розглядається кримінальне провадження відносно нього та йому інкримінують те, що він віз людей до кордону з метою незаконного їх перетину. ОСОБА_4 він не бачив на місці затримання, але приблизно через 30 хвилин туди приїхав ще один автомобіль з людьми.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 лікар Берегівської ЦРЛ показав, що ОСОБА_1 був доставлений у відділення екстреної медичної допомоги в лютому місяці, приблизно о 23 годині, в супроводі працівників поліції. Йому була надана первинна медична допомога, було встановлено у нього наявність цукрового діабету, однак не потребував стаціонарного лікування і приблизно через чотири години його забрали із лікарні. Приблизно через 4-5 днів його знову було доставлено в лікарню з тими ж скаргами, однак стан хворого не стабілізувався і тому його було госпіталізовано у терапевтичне відділення. Зі слів працівників прикордонної служби йому було відомо, що ОСОБА_1 був затриманий у зв`язку з тим, що він та група осіб незаконно намагались перейти через державний кордон та йому не було відомо про те, що ОСОБА_1 чинив злісну непокору працівникам ДПС. Він та медсестра підписали документи, які дав їм працівник прикордонної служби та він не читав їх уважно, але це були документи про те, що ОСОБА_1 намагався незаконно перетнути кордон.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_6 медичний працівник приймального відділення Берегівської ЦРЛ показала, що приблизно у січні-лютому 2024 року ОСОБА_1 був доставлений у приймальне відділення в супроводі працівників прикордонної служби. Їй були надані для підпису документи, що вона зробила, після чого через кілька годин ОСОБА_1 забрали із лікарні. Чи надавались ОСОБА_1 документи для підпису їй не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 помічник начальника відділу ВПС «Лужанка» показав, що перший протокол був складений на ОСОБА_1 та іншого водія, які перевозили людей з метою їх незаконного перетину кордону та були затримані в с. Бадалово. Зміст протоколу складався на ВПС «Лужанка» та був доведений до відома ОСОБА_1 в приміщенні лікарні. ОСОБА_1 було запропоновано підписати протокол, однак він відмовлявся. Захисник також була присутня при оголошенні обох протоколів, однак ордер нею не був наданий, тому вона не була зазначена у протоколах.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 співмешканка ОСОБА_1 показала, що вони їхали з м. Виноградів до м. Берегове та їх зупинили на контрольному пості працівники прикордонної служби. Були також викликані працівники поліції, які встановили особу і їх відпустили. На другому контрольному пості в с. Мужієво їх знову зупинили, де вони чекали годину часу і чоловіку стало погано, викликали швидку допомогу і його доставили до лікарні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 заступник начальника ВІПС «Заболоття» ВПС «Дяково» пояснив, що у лютому місяці 2024 року він проходив службу на ВІПС «Бадалово» та брав участь у затриманні ОСОБА_1 в с. Бадалово, коли той хотів незаконно переправити осіб через державний кордон. Він особисто затримував ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та коли він, ОСОБА_9 , подав жест рукою про зупинку, то ОСОБА_1 відразу зупинився і вийшов із транспортного засобу. Жодного опору або злісної непокори зі сторони ОСОБА_1 не було при його затриманні. Коли ОСОБА_1 затримували в с. Мужієво на контрольному пості, він ОСОБА_9 , також був присутній, оскільки ніс службу в наряді. Тоді ОСОБА_1 не мав при собі документи, що посвідчують особу.

03.05.2024 року через канцелярію суду захисником ОСОБА_10 було подано письмове клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що будь-яких належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 в матеріалах справи не міститься. Статтею 62 ч.3 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини. Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. У зв`язку з цим, захисник просить на підставі п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, винести постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.185-10 КУпАП та ч.2 ст.185-10 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , думку захисника Сідун О.С., яка в судовому засіданні підтримала своє письмове клопотання з підстав викладених у ньому, допитав свідків та вивчивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне затримання від 08.02.2024 року, протокол про адміністративне правопорушення від 09.02.2024 року; протокол особистого огляду від 08.02.2024 року, копію паспорта ОСОБА_1 , протокол про адміністративне затримання від 12.02.2024 року, протокол про адміністративне правопорушення від 12.02.2024 року, висновок лікаря щодо первинного огляду від 08.02.2024 року, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 23 ч. 2 Закону України «Про державну прикордонну службу України» передбачено, що законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.

Згідно п. 11 Положення про прикордонний режим, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 27.07.1998 року із змінами, з метою виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону мають право відповідно до Законів України "Про Державну прикордонну службу України" та "Про дорожній рух" у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби.

В судовому засіданні судом було встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказані вимоги закону виконав та 08.02.2024 року на вимогу працівників прикордонної служби зупинився під час керування транспортним засобом та не чинив опір при затриманні і виконував законні вимоги військовослужбовців, що підтверджується зокрема і показами свідка ОСОБА_9 .

Крім того, як було встановлено судом, 12.02.2024 року ОСОБА_1 був звільнений із ІТТ №3 м. Виноградів під заставу та по дорозі в м. Берегове, куди ОСОБА_1 разом із своїм захисником та дружиною їхали до слідчого СВ Берегівського РВП, був зупинений на околиці с. Мужієво «Контрольний пост», звідки був доставлений у Берегівську ЦРЛ у зв`язку з поганим самопочуттям та госпіталізований у стаціонарне відділення. При цьому, як ствердив в суді ОСОБА_1 , а також свідок ОСОБА_8 , при зупинці автомобіля жодних документів від ОСОБА_1 військовослужбовці ДПС України не просили, та дали вказівку чекати, і вже перебуваючи в лікарні довели до відома ОСОБА_1 , що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Протилежне матеріалами справи та іншими доказами не доводиться.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, виходячи з положень ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Так, матеріали справи про адміністративні правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 08.02.2024 року та 12.02.2024 року здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України, а саме на неодноразово повторювану голосом, жестами та установленими сигналами законну вимогу прикордонного наряду під час виконання ним обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону зупинити транспортний засіб проігнорував та продовжив втечу від прикордонного наряду на великій швидкості в напрямку державного кордону, в складі групи осіб. Позаяк свідок ОСОБА_9 , який був присутній при затриманні ОСОБА_1 (особисто затримував його) пояснив, що жодного опору або злісної непокори зі сторони ОСОБА_1 не було при його затриманні.

Крім того, відсутні покази свідків, відеозаписи або інші докази на підтвердження вини особи, а саме, що 12.02.2024 року ОСОБА_1 на неодноразові законні, повторювані вимоги прикордонного наряду пред`явити документи відмовився. Позаяк в суді було встановлено, що у ОСОБА_1 на контрольному пості просили пред`явити та він не міг об`єктивно пред`явити документи, що посвідчують особу, оскільки він був звільнений з-під варти, при цьому із своїм захисником надавав про це підтверджуючі документи, після чого він був доставлений до лікарні.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, а саме відсутність у протоколах про адміністративне правопорушення та доданих до них додатків належних і достатніх доказів здійснення ОСОБА_1 злісної непокори законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України, що виразилося у відмові зупинити транспортний засіб, намаганні втечі, відмови пред`явити документи, що посвідчують особу, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП та ч. 1 ст. 185-10 КУпАП є недоведеною.

За таких обставин, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП та ч. 1 ст. 185-10 КУпАП слід закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п. 3 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП та ч. 1 ст. 185-10 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через цей суд до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Лайош ГАЛ