Справа № 276/945/24
Провадження по справі № 3/276/574/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року смт. Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Бобер Д.О. розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого, одруженого, інвалідності не має, має на утриманні одну неповнолітню дитину, за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №552889 від 23.04.2024 року ОСОБА_1 23.04.2024 року близько 12 години в АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, виражався нецензурною лайкою відносно батька, та економічне пошкодив двері у кімнату, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що батька лайкою не ображав, зазначив, що у вказаному будинку прописаний та інколи туди приїжджає, з батьком має побутовий конфлікт щодо користування будинком, 23.04.2024 року батько закрив його ванній кімнаті, а тому йому довелося вибити двері, щоб вийти. Зазначив, що батько безпідставно викликає поліцію, вказав, що вони спільно користуються будинком, оскільки після поділу будинку за рішенням суду від 27.11.2007 року виділ частки кожному із співвласників в натурі проведено не було.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №552889 від 23.04.2024 року дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано про вчинення ним домашнього насильства психологічного характеру відносно батька ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою, та економічного характеру вибив двері. При цьому ж, до матеріалів протоколу додано письмове пояснення ОСОБА_1 від 23.04.2024 року, в якому останній зазначив, що в них з батьком виник конфлікт, в ході якого він виразив образу відносно батька та пошкодив двері через замикання батьком дверей ванної кімнати на замок.

Верховний Суд у постанові від 07.04.2020 по справі №647/1931/19 зазначив, що посилання лише на те, що потерпілим від злочину є член сім`ї обвинуваченого, недостатньо для того аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну Конвенцією Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьби з цими явищами (Стамбульська конвенція) та законом, що ухвалено з метою її імплементації. Для того щоб обгрунтувати наявність домашнього насильства у конкретному випадку, сторона обвинувачення має довести обставини, які свідчать, що потерпіла від інкримінованого злочину особа є у той же час і жертвою домашнього насильства.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки заподіяння або можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, насильство в яких було зумовлено дискримінаційним ставленням до потерпілого та якими цілеспрямовано і навмисно завдається шкода потерпілому.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 дискримінаційних дій по відношенню до ОСОБА_2 , спрямованих на спричинення шкоди його фізичному або психічному здоров`ю, оскільки нецензурна лайка з образою у формі пошкодження дверей в межах конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який склався на побутовому рівні щодо користування спільним нерухомим майном, не підтверджує прямого умислу на вчинення домашнього насильства.

За таких обставин, суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП є сумнівною та не доведеною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка зводиться до того, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Частиною 3 ст.62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні не доводиться належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 247, 280- 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області.

Суддя: Д.О. Бобер