ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/978/24 Справа № 220/1768/23 Суддя у 1-й інстанції - Якішина О.М. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від 09 лютого 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого юристом в ПП «Скіф», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 28.11.2023 р. о 10 год. 18 хв. водій ОСОБА_1 в с.Комар, Волноваського району Донецької області по вул.Шкільна, біля будинку №40 керував транспортним засобом - автомобілем «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння рук. Від продуття газоаналізатора «Драгер-6810» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 09 лютого 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

З таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що 07.03.2024 року поліцейський, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 4 ст. 126 КУпАП, повідомив йому про існування постанови судді Великоиовосілківського районного суду Донецької області від 9 лютого 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, відповідно до якої він позбавлений права керування транспортними засобами на 1 рік. При цьому з тестом самої постанови суду його не ознайомив. У Єдиному державному реєстрі судових рішень через сайт Судової влади України він ознайомився постановою судді у тестовому (обмеженому) режимі, номером справи та вирішив оскаржити. Просить поновити строк на оскарження постанови судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від 9 лютого 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП у справі № 220/1768/23.

Що ж стосується оскаржуваної постанови, то апелянт вказує, що у супереч ст. 277-2 КУпАП України, частин 6,7 ст. 128 ЦПК, пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73 жодного повідомлення про судовий розгляд у цій справі від Великоновосілківського районного суду на Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд він не отримав. Тобто, суддею не вжито всіх можливих заходів для забезпечення належного повідомлення про виклик до суду. Вважає, що посилання судді на смс-повідомлення за номером телефону, зазначеному у протоколі, які мною нібито було отримано, а також шляхом розміщення оголошення на сайті суду не може бути слушним з огляду на вищевказане, а також тому, що, як військовослужбовець, виконую конкретні завдання командування військової частини НОМЕР_2 щодо захисту України від російської агресії на лінії бойового зіткнення використовуючи автомобіль «Hyundai Tucson», державний номерний знак номер НОМЕР_1 , обладнаний спеціальним зв`язком і за специфікою служби не завжди користуюсь мобільним в цілях своєї безпеки та моїх товаришів. Вважає, що не було об`єктивних підстав у працівників поліції вважати, що я перебуваю у стані алкогольного сп`яніння та направлення мене на огляд до Покровської ЦРЛ. Тому, посвідчення водія представниками поліції у мене не вилучалося, також я не був відсторонений від права керування ТЗ з передачею іншій уповноваженій мною особою, яка має посвідчення водія. Що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №176158 від 28.11.2023 року Вказує, що з пояснень двох випадкових свідків, ніяких ознак алкогольного сп`яніння при складанні протоколу в мене не вбачалося. Вважає, що суд не дав оцінки поясненням свідків у частині відсутності ознак алкогольного сп`яніння, не з`ясував достатність підстав направлення його на медичний огляд. Вважає, що у порушення вимог ст. 268 КУпАП розгляд справи про інкриміноване йому адміністративне правопорушення відбувся без його присутності, чим порушено його право на захист, яке полягає у наданні йому судом можливості давати усні або письмові пояснення з приводу інкримінованого йому порушення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права передбачені КУпАП. Враховуючи імперативність припису частини восьмої статті 294, положення ст.15 КУпАП, вимоги ч. 4 ст. 235-1 КУпАП, а також, неправильне встановлення обставин справи судом, через його порушене право на захист, передачу протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №176158 від 28.11.2023 року до суду не уповноваженою особою просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив поновити строк на апеляційне оскарження і скасувати постанову районного суду, перевіривши доводи наведені у клопотанні та в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час судового розгляду даної справи, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №176158 від 28.11.2023 року, згідно якого 28.11.2023 р. о 10 год. 18 хв. водій ОСОБА_1 в с.Комар, Волноваського району Донецької області по вул.Шкільна, біля будинку №40 керував транспортним засобом - автомобілем «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння рук. Від продуття газоаналізатора «Драгер-6810» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначено донні двох свідків та їх підписи. Зазначено, що до протоколу долучаються відеозаписи з бодікамери №01533. У відповідній графі зазначено, що гр.-ну ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоновосілківського районного суду. Зазначено про відмову водія надавати пояснення. Наявний підпис, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності зі змістом протоколу ознайомлена, копію отримав, внесені відносно нього данні правильні. (а.с.4)

Направленням ОСОБА_1 на огляд до Покровської ЦРЛ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.11.2023 р., з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння в медичному закладі не проводився в зв`язку з відмовою останнього. (а.с.5)

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного в зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння з якого вбачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 із застосуванням газоаналізатора «Драгер-6810» не проводився в зв`язку з відмовою останнього. (а.с.6)

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких свідки підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на предмет вживання алкогольних напоїв з використанням газоаналізатора алкотестер «Драгер 6810», а також від проходження медичного огляду в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння. Також в їх присутності ОСОБА_1 був ознайомлений з адміністративним протоколом, його правами та обов`язками відповідно до ст..ст.10, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП України, місцем розгляду адміністративного матеріалу. (а.с.7,8)

Довідкою начальника від 28.11.2023 згідно якою ОСОБА_1 до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП не притягався. (а.с.9)

Диском, з відеозаписом на якому крім іншого чітко зафіксовано факт керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом «Hyundai Tucson», його зупинку працівниками поліції, які під час спілкування з водієм виявили ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння рук. На закону вимогу працівників поліції пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Працівники поліції надали на прохання водія час обдумати своє рішення та роз`яснили, що за відмову буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після чого водій ОСОБА_1 відмовився від запропонованого огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі у присутності двох свідків. (а.с.14)

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта, що про розгляд справи судом він належним чином не повідомлявся, ніяких викликів, повісток не отримував, судовий розгляд відбувся без його участі, є безпідставними.

Апеляційний суд зазначає, що твердження апелянта про не отримання судових повісток у вигляді SMS-повідомлень або на Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд не заслуговують на увагу, оскільки згідно наявних матеріалів справи, судом першої інстанції ОСОБА_1 направлялись судові повістки у вигляді SMS-повідомлень, розміщувалось оголошення на офіційному сайті суду, а також судові повістки направлялись судом за місцем проживання ОСОБА_1 , яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення та про вірність вказаних даних ОСОБА_1 у протоколі підтвердив своїм підписом.

Посилання апелянта на те, що він військовослужбовець, виконую конкретні завдання командування військової частини НОМЕР_2 щодо захисту України від російської агресії на лінії бойового зіткнення використовуючи автомобіль «Hyundai Tucson», державний номерний знак номер НОМЕР_1 , обладнаний спеціальним зв`язком і за специфікою служби не завжди користуюсь мобільним в цілях своєї безпеки та його товаришів, не можуть бути підставою для визнання його неналежним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи у суді першої інстанції. Оскільки згідно наявних матеріалів справи, районний суд використав усі свої можливості для повідомлення особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Так, згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, своєю поведінкою та діями сприяти як найшвидшому судовому розгляду, чого в діях апелянта не вбачається.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляд справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже ОСОБА_1 був обізнаний про направлення протоколу про адміністративне правопорушення для розгляду до суду, свідомо надав працівнику поліції відомості про себе, а саме телефонний номер телефону та свою адресу, належним чином повідомлений про місце, час та дату судового розгляду через розміщення оголошення про його виклик до суду на сайті Судової влади України, та судовою повісткою яка направлялись за місцем проживання ОСОБА_1 .

Також будучи обізнаним, що він як військовослужбовець не завжди користується мобільним телефоном в цілях своєї безпеки був зобов`язаний з розумним інтервалом цікавитися щодо розгляду провадженням у справі щодо нього, повідомити суд про можливі засоби зв`язку з ним. Зазначене свідчить про зловживання ОСОБА_1 своїм правом передбаченими ст.268 КУпАП та свідомого уникнення від виклику до суду та затягування розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що керуючись ст. 268 КУпАП справу можна розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст.268 КУпАП справ, при розгляді яких, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, з врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення(ст. 1 КУпАП).

Доводи апелянта, що у працівників поліції не було об`єктивних підстав вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та з пояснень двох свідків, ніяких ознак алкогольного сп`яніння при складанні протоколу в нього не вбачалось, не заслуговують на увагу, оскільки право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «;Про дорожній рух»,постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.

Згідно матеріалів справи у водія ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння рук.

Вказані ознаки алкогольного сп`яніння прямо передбачені інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апелянта, що працівники поліції насправді не вбачали в нього ознак алкогольного сп`яніння, оскільки посвідчення водія у нього не вилучалося, оскільки вказані доводи повністю спростовуються наявними відеозаписами, згідно яких водій повідомив, що в нього відсутнє з собою водійське посвідчення та наявне у додатку Дія.

Доводи апелянта, про порушення вимог законодавства при складанні протоколу, є безпідставними, та повністю спростовується наявним у матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 221, 279 КУпАП.

Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є недійсним, а долучені до нього матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді районного суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від 09 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від 09 лютого 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя