Номер провадження: 33/813/1958/24
Головуючий у першій інстанції Передерко Д. П.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тьосової Я.В.,

представника Одеської митниці Держмитслужби України - Терновського М.С.,

захисника - Бондаренко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби України Бурчо І.Й. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора ТОВ «ГРЕЇН-ЕСКПОРТ» (, зареєстроване Україна, 68000, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, буд. 2/2-Н), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України,

встановив:

оскарженою постановою суді місцевого суду провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за протоколом про порушення митних правил № 1382/50000/23, відносно ОСОБА_1 закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а також на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до оскарженої постанови, Одеською митницею здійснено перевірку зовнішньоекономічної операції ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» (, зареєстроване: 68000, Одеська область, місто Чорноморськ, проспект Миру, будинок №2/2-Н) згідно контракту від 25.03.2022 №2022/0325, укладений з TRANS TRADER RK SK (Швейцарія).

У ході перевірки встановлено, що ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» було подано до оформлення МД типу ЕК10ДР від 17.06.2022 №UA500530/2022/001931, №UA500530/2022/001932, №UA500530/2022/001933, №UA500530/, товар «насіння соняшнику» відповідно контракту від 25.03.2022 №2022/0325, який був укладений між ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» та TRANS TRADER RK SK (Швейцарія). Країна призначення - Румунія.

09.02.2023 Одеською митницею, за вхідним №2799/4, отримано лист Департаменту міжнародної взаємодії Державної митної служби України від 09.02.2023 №26/26-04/7.10/290 щодо зовнішньоекономічних операцій ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» ().

За результатами розгляду листа Держмитслужби, враховуючи відповідь управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Одеської митниці від 24.02.2023 №7.10-15-04/461, а також опрацювання документів, які надійшли від митних органів Румунії встановлено, що теплоходи MV GANOSAYA MFU, якими перевозився товар оформлений за вищевказаними МД не зареєстровані в записах румунських портів та були перенаправлені в порт вивантаження у Туреччині.

Разом з тим, митною адміністрацією Румунії надіслані коносамент й вантажний маніфест згідно з якими судна MV GANOSAYA направлено відправником до порту Marmara (Туреччина) на адресу компанії з Туреччини.

Враховуючи те, що товар за МД від 17.06.2022 №UA500530/2022/001931, №UA500530/2022/001932, №UA500530/2022/001933, №UA500530/ експортовано до Туреччини, до нього не може бути застосовано преференцію зі сплати вивізного (експортного) мита за кодом «410».

Преференція зі сплати вивізного (експортного) мита за кодом «410» застосовується до товарів, що вивозяться з України відповідно до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (стаття 31 Угоди, додаток І-С до глави 1 Розділу IV «торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (графік скасування вивізного (експортного) мита). Під дію цієї Угоди підпадають товари, що походять з однієї з Договірних Сторін і ввозяться в інші договірні Сторони, за умови подання одного з документів, що підтверджують походження, визначених у статті 15 Доповнення 1 до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, яким встановлюються правила преференційного походження в рамках Угоди.

Відповідно до статті 12 Доповнення 1 до Конвенції, яким встановлюються правила преференційного походження в рамках Угоди, преференційний режим, передбачений цією Угодою, застосовується лише до товарів, які виконують умови цієї Конвенції, транспортованих безпосередньо між або через територію Договірних Сторін, в яких застосовується кумуляція відповідно до Статті 3.

Туреччина не є державою-членом Європейського Союзу, між Україною та Туреччиною немає діючої угоди про вільну торгівлю, відповідно Туреччина по відношенню до України не є Договірною Стороною.

Таким чином, ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» () безпідставно використано преференцією «410», зі сплати вивізного (експортного) мита 3,6% за МД 17.06.2022 №UA500530/2022/001931,№UA500530/2022/001932, №UA500530/2022/001933, №UA500530/ та повинно сплатити 10% ставки вивізного мита з вартості товару.

Загальна сума різниці нарахування митних платежів за вищевказаними МД складає 2 385 708 гривень.

Відповідно до МД від 17.06.2022 №UA500530/2022/001931, №UA500530/2022/001932, №UA500530/2022/001933, №UA500530/ відправником, продавцем та відповідальною особою за фінансове врегулювання є ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» ().

Відповідно до ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Із облікової карти суб`єкта зовнішньої діяльності та з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на 17.06.2022 керівником ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» () є громадянин України ОСОБА_1 .

Таким чином, керівником ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» () (станом на 17.06.2022) ОСОБА_1 вчинено протиправні дії, спрямовані на зменшення розміру сплати митних платежів у розмірі 2385708 гривень, шляхом надання недостовірних відомостей щодо отримувача товарів та протиправного використання пільги за преференцією «410».

За наведених обставин, Одеською митницею відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №1382/50000/23 від 03.03.2023 року за ст. 485 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник Одеської митниці Держмитслужби України Бурчо І.Й. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі від 50-150% несплаченої суми митних платежів, яка складає 2385708 грн.

Апелянт зазначає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена внаслідок неврахування важливих обставин, оскільки порушення полягало у наданні митному органу відомостей, які не дозволяли ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» () використовувати преференцією «410», зі сплати вивізного (експортного) мита 3,6%, оскільки така преференція застосовується до товарів, що вивозяться з України відповідно до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі-Угода) (стаття 31 Угоди, додаток I-С до глави 1 Розділу IV «торгівля та питання, пов?язані з торгівлею» (графік скасування вивізного (експортного) мита), а Туреччина не є державою-членом Європейського Союзу, між Україною та Туреччиною немає діючої угоди про вільну торгівлю, відповідно Туреччина по відношенню до України не є Договірною Стороною.

Заслухавши суддю-доповідача; представника Одеської митниці Держмитслужби України Терновського М.С., який підтримав апеляційну скаргу; захисникаБондаренко Ю.С., яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показами свідків, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 458 Митного Кодексу України (далі - МК України) - порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органом для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 486 МК, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Положення ст. 487 МК передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 466 МК адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК - справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Частина 1 ст. 494 МК визначає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідальність за статтею 485 МК настає у разі - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №1382/50000/23 від 03.08.2023 митними органами встановлена наявність в діях ОСОБА_1 , як керівника ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» () та відправника товару «насіння соняшнику» за митними деклараціями типу «ЕК10ДР» від 17.06.2022 №UA500530/2022/001931, №UA500530/2022/001932, №UA500530/2022/001933, №UA500530/ , за контрактом №2022/0325 від 25.03.2022, який був укладений між ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» та TRANS TRADER RK SK (Швейцарія), країна призначення Румунія, ознак порушення митних правил за ст.485 МК України, які полягали у наданні недостовірних відомостей щодо отримувача товарів та протиправного використання пільги за преференцією «410».

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, про що також вказано в апеляційній скарзі представника митниці.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як зазначено в ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний, зокрема, здійснювати декларування товарів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари для митного контролю і митного оформлення, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Продавцем вказаного товару станом на час здійснення митного оформлення був ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» (код ЄДРЕЮУ 33202904) в особі директора ОСОБА_1 .

Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що для встановлення наявності в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України необхідна наявність всіх ознак вказаного порушення.

Так, судом першої інстанції досліджено матеріали справи та зазначено, що ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» було подано до оформлення митні декларації типу «ЕК10ДР» від 17.06.2022 №UA500530/2022/001931, №UA500530/2022/001932, №UA500530/2022/001933, №UA500530/ та проведено експорт «насіння соняшника». Вказаний товар був завантажений на судно «GANOSAYA», отримувач TRANS TRADER RK SK (Швейцарія).

У вищевказаних митних деклараціях ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» відображено відомості із товаросупровідних та комерційних документів, складених за інструкціями компанії контрагента TRANS TRADER RK SK та які були надані ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ».

При цьому, за матеріалами справи та протоколом про порушення митних правил №1382/50000/23 від 03.08.2023, Одеською митницею здійснено перевірку вказаної зовнішньоекономічної операції ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» щодо експорту «насіння соняшнику» відповідно до контракту №2022/0325 від 25.03.2022, який був укладений між ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» та TRANS TRADER RK SK (Швейцарія), країна призначення - Румунія, та за вище зазначеними митними деклараціями.

Проте, із долучених до матеріалів справи митних декларацій вбачається, що за МД типу «ЕК10ДР» від 17.06.2022 №UA500530/2022/001931, №UA500530/2022/001932 укладався контракт, на який послалась митниця, а саме №2022/0325 від 25.03.2022, натомість за МД типу «ЕК10ДР» №UA500530/2022/001933 від 17.06.2022, №UA500530/ товар експортувався за іншими контрактами: №2021/0712 від 12.07.2021 та №2021/0714 від 14.07.2021, посилання на які взагалі відсутні в протоколі про порушення митних правил, а зазначено про здійснення зовнішньоекономічної діяльності між ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» та TRANS TRADER RK SK (Швейцарія) за всіма деклараціями на підставі контракту №2022/0325 від 25.03.2022.

Більш того, як обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції, митними органами до матеріалів справи навіть не долучено вказаного контракту, не кажучи вже про два інші контракти, за якими здійснювалась поставка товару.

Водночас, на відміну від митниці, стороною захисту ще на стадії розгляду справи в суді першої інстанції, долучено всі контракти за митними деклараціями типу «ЕК10ДР» від 17.06.2022: №UA500530/2022/001931, №UA500530/2022/001932, №UA500530/2022/001933, №UA500530/, разом із додатками.

Відповідно до п.10.2 контрактів №2022/0325 від 25.03.2022, №2021/0712 від 12.07.2021 та №2021/0714 від 14.07.2021, укладених між ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» та TRANS TRADER RK SK (Швейцарія) датою переходу права власності на Товар від Продавця до Покупця є дата перетину митного кордону України.

Тобто, при заповненні митних декларацій типу «ЕК10ДР» від 17.06.2022 №UA500530/2022/001931, №UA500530/2022/001932, №UA500530/2022/001933, №UA500530/ ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» відображав відомості із товаросупровідних та комерційних документів, складених за інструкціями компанії контрагента «Trans trade RK SA (Швейцарія)» та наданих ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» та згідно до укладених контрактів.

ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» були виконанні вимоги Митного кодексу України та Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, щодо вимоги зазначення у графі 17 митної декларації відомостей про країну призначення згідно з договорами та рахунками-фактурами, де вказані країна призначення-Румунія.

Враховуючи викладене, зокрема той факт, що саме покупець товару несе відповідальність за подальше переміщення товару поза межами митної території України, оскільки з моменту перетину митного кордону України продавець в особі ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» не може нести відповідальність за подальші дії покупця.

Так, згідно з долученими захисником документами, а саме Додаткової угоди №1 до Контракту №2021/0712 від 12.07.2021 та до Контракту №2021/0714 від 14.07.2021, Контракт доповнено п.10.5, відповідно до якого: «Покупець гарантує, що товар, що є предметом цього контракту, не буде реекспортований на ринки третіх країн». З огляду на що, відповідальність за подальші переміщення вказаного товару несе на собі Покупець, а не Продавець в особі ОСОБА_1 . Крім того, згідно п.13.4 Контрактів №2022/0325 від 25.03.2022, №2021/0712 від 12.07.2021 та №2021/0714 від 14.07.2021 «у разі невиконання або неналежного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Контрактом, винна Сторона повинна компенсувати іншій Стороні понесені збитки».

Проте, відомостей про заявлення жодною зі сторін про невиконання або неналежне виконання, в даному випадку Продавцем ТОВ «ГРЕЇН-ЕКСПОРТ» умов Контракту, матеріали справи не містять, як і не містять відомостей про подання претензії з боку Покупця товару, щодо порушення його умов.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона порушення, оскільки останній не може нести відповідальності за дії Покупця товару, який згідно з умовами Контракту перебирає на себе повноваження власника такого товару та несе відповідальність за виконання умов цього Контракту.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року №8 (із змінами, внесеними Постановою Верховного Суду від 30.05.2008) «судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності».

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_1 умислу та мотиву на приховування від митного контролю або надання митниці документів, які містять неправдиві дані щодо одержувача товару.

Більш того, суд звертає увагу, що митним органом до справи не долучені контракти за митними деклараціями, які вказані в протоколі про порушення митних правил №1382/50000/23, наряду з не зазначенням двох з трьох контрактів, які вказані в МД №UA500530/2022/001933, №UA500530/.

Таким чином, апеляційний суд визнає необґрунтованою кваліфікацію посадовою особою митниці в протоколі про порушення митних правил, що ОСОБА_1 надано до Одеської митниці документи, в якості підстави для переміщення товару, які містять неправдиві відомості про отримувача товару.

Один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019 року (справа №760/10803/15-а; провадження №К/9901/19074/18).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Разом з тим, у рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд констатує, що в даній справі митним органом не було доведено наявності в діях директора ТОВ «ГРЕЇН-ЕСКПОРТ» () ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, а тому постанова суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованою і вмотивованою, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Водночас, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою зміну постанови суду першої інстанції.

Так, суд першої інстанції вірно встановивши обставини, які тягнуть за собою закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, безпідставно одночасно закрив провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП передбачено обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення за якими таке провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Слід констатувати, що вказані обставини є самостійними та не можуть застосуватись одночасно.

Більш того, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у разі наявності двох самосійних підстав, одна з яких вказує на те, що в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення, а інша вказує на закінчення строків накладення адміністративного стягнення, в будь-якому разі зобов`язує суд встановити наявність або відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, оскільки в такому випадку особа визнається виправданою в тому звинуваченні, які їй висунуте.

На відміну від закриття провадження стосовно особи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що вказує на наявність події та складу адміністративного правопорушення, зокрема в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідності ознак адміністративного правопорушення, але в силу спливу строків, на неї не може бути накладене таке стягнення, що в розрізі найближчої галузі права - кримінального права, вказує на закриття провадження з нереабілітуючих підстав та є обставинами, що погіршує становище особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення в порівнянні із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановивши обставини, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, однак помилково одночасно закрив провадження по справі за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, що підлягає виключенню з резолютивної частини постанови.

Згідно з п.4 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову місцевого суду.

З огляду на вище викладене, апеляційна скарга представника митниці підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині підстав для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.8,62 Конституції України, ст. 529 Митного Кодексу України ст.ст.7, 247, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби України Бурчо І.Й.- задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2024 року, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за протоколом про порушення митних правил № 1382/50000/23 від 03.08.2023 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП - змінити.

Абзац перший резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції:

«Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України».

В іншій частині постанову місцевого суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський