ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/2701/21 Номер провадження 33/814/35/24Головуючий у 1-й інстанції Поволяєва О.В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік без оплатного вилучення транспортного вилучення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривень.

За постановою судді, 17 січня 2021 року о 10 год 50 хв у м. Харкові по вул. Двадцять Третього Серпня, 30, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України. Транспортний засіб перебуває на території України з порушенням строків перебування в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року. Згідно бази ІПНП транспортний засіб ввезено 18 жовтня 2019 року громадянином ОСОБА_2 та передано керування транспортним засобом особі - ОСОБА_1 , який не поміщував транспортний засіб у митний режим тимчасового ввезення, чим порушив вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 9 ст. 121 КУпАП.

В апеляційній скарзі з внесеними доповненнями ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що співробітниками поліції було допущено помилку при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а саме невірно зазначено адресу скаржника, внаслідок чого судом першої інстанції справу було розглянуто без належного повідомлення скаржника.

Протокол та постанова про адміністративне правопорушення написані нерозбірливим почерком, через що неможливо зрозуміти всі обставини справи які були зазначені в протоколі та постанові.

Судом не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 , проходження ним курсу лікування та наявність у нього трьох неповнолітніх дітей.

Вказує, що ОСОБА_1 не володіє вільно українською мовою, не було залучено перекладача, що , на переконання апелянта, є грубим порушенням ст. 274 КУпАП.

Зауважує, що правопорушення, передбачене ч.9 ст.121 КУпАП по своїй суті не є правопорушенням в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а отже співробітники поліції не мали права керуватись Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395.

Одночасно в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на проведення розгляду справи без участі ОСОБА_1 .

Суд приходить до висновку, що клопотання апелянта підлягає задоволенню, та йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин.

ОСОБА_1 та його адвокат будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явилися, клопотань, заяв про відкладення не надсилали, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без їх участі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у порушенні ст.31 ЗУ «Про дорожній рух» та ст.380 Митного кодексу України.

Відповідно до абзацу 5 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.9 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до положень ч.9 ст. 121 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною восьмою цієї статті тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, що містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №296511 від 17 січня 2021 року, копії постанови серії ДП18 № 684162 від 16 січня 2021 року, довідки, сформованою згідно бази «Інформаційний портал Національної поліції України», рапорті працівника поліції, а також на відомості відеозапису подій від 17.01.2021року, зафіксованому на бодікамери працівників поліції та долучених до матеріалів справи.

Факт притягнення до адміністративної відповідальності за ч.8 ст. 121 КУпАП підтверджується відомостями копії постанови серії ДП18 №684162 від 16 січня 2021 року.

Матеріали справи не містять відомостей про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі серія ДП18 №684162 від 16 січня 2021 року. Не надано таких відомостей й в ході апеляційного перегляду оскаржуваної постанови.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №296511 від 17 січня 2021 року, 17 січня 2021 року о 10 год 50 хв у м. Харкові по вул. Двадцять Третього Серпня, 30, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України. Транспортний засіб перебуває на території України з порушенням строків перебування в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року. Згідно бази ІПНП транспортний засіб ввезено 18 жовтня 2019 року громадянином ОСОБА_2 та передано керування транспортним засобом особі - ОСОБА_1 , який не поміщував транспортний засіб у митний режим тимчасового ввезення, чим порушив вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 9 ст. 121 КУпАП.

Тобто, працівниками поліції було складено протокол стосовно ОСОБА_1 , який протягом року вже був притягнутий до відповідальності за ч.8 ст. 121 КУпАП.

За змістом протокол складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості. Якихось істотних недоліків протоколу, які б тягли визнання його недопустимим доказом, не вбачається.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення написані нерозбірливим почерком є безпідставними.

Належить також врахувати, що будь-яких заперечень щодо відомостей, які вказані працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №296511 від 17 січня 2021 року ОСОБА_1 ні в протоколі, ні в окремих поясненнях не зазначив, у тому числі й щодо даних про місце проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому, ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього відповідного протоколу та повідомлений під підпис про розгляд адміністративної справи у Дзержинському районному суді м.Харкова. Проте, не вживав заходів щодо отримання інформації по справі.

Що ж до доводів апелянта про порушення вимог ст.268 КУпАП, а саме незабезпечення права ОСОБА_1 , який не володіє українською мовою, послугами перекладача, то апеляційний суд виходить з такого.

За змістом ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до п.12 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 №1376 у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Матеріалами справи встановлено, що в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у працівників поліції були відсутні підстави для виконання вищевказаних вимог закону, оскільки відсутні будь-які докази того, що під час складання протоколу ОСОБА_1 потребував послуг перекладача, тобто не володів українською мовою.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 надав працівникам поліції відомості про свою особу, вказав, що він є громадянином України, проживає на території України, при цьому жодних зауважень щодо нерозуміння вимог працівників поліції, суті правопорушення, як і клопотань про залучення перекладача не заявляв.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом при накладенні адміністративного стягнення даних про особу правопорушника та перебування на його утримання трьох дітей, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки адміністративне стягнення призначене судом відповідає положенням ст. 33 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з положеннями статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ч.9 ст.121 КУпАП України (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Вказані вимоги Закону судом дотримані в повному обсязі, стягнення накладено у відповідності з приписами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують відповідальність.

Таким чином вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 КУпАП підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, яким суддя надав належну правову оцінку.

Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 268 КУпАП «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко