ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024 Справа №607/21325/23 Провадження №3/607/788/2024

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О. Я., розглянувши матеріали, що надійшли із Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працює бригадиром ТОВ «ТехноБудЦентр», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

14 жовтня 2023 року о 11 год. 46 хв. на вул. Вояків Дивізії Галичина, 12, м. Тернопіль, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, а саме бригадиром ТОВ «ТехноБудЦентр» порушив правила, норми та стандарти, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вуличношляхової мережі, та не вжив заходів щодо належного утримання аварійної ділянки вулиці, також не вжив своєчасних заходів щодо відновлення безпечних умов для руху, що призвело до створення аварійної обстановки, та пошкодження транспортного засобу Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який наїхав на перешкоду (вибоїну) на дорожньому покритті, що стало причиною ДТП. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1.5 ПДР, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 3.1.1, 3.1.2. ДСТУ 35872022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Сталенний Ю. М. подав суду клопотання про закриття адміністративного провадження з огляду на наступні підстави:

1. У наявних матеріалах справи в акті обстеження ділянки вуличнодорожньої мережі (далі Акт) від 14 жовтня 2023 року вказано ділянку автомобільної дороги по вул. Вояків Дивізія Галичина, 12 у м. Тернополі, але при складанні Акту працівники поліції не вказали ОСОБА_3 представника підрозділу з експлуатації доріг відповідної юридичної особи. Також у п. 1 Акту вказано, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на Тернопільську міську раду, а не на ТОВ «ТехноБудЦентр». Це і стосується п. 2 Акту, який також не заповнений інформацією працівниками поліції, а саме не відповідає вимогам якого ДСТУ з посиланням на конкретний пункт такого ДСТУ 358797. У пункті 3 Акту працівниками поліції не вказано, які саме дорожні знаки відсутні.

2. В п. 2 Акту обстеження ділянки вуличношляхової мережі, який додається до адміністративних матеріалів, міститься посилання на вимоги ДСТУ 358797 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», яке втратило чинність 01 грудня 2022 року.

3. У наявних адміністративних матеріалах даної справи відсутня інформація про момент виявлення недоліків в експлуатаційному утриманні автомобільної дороги по вул. Вояків Дивізія Галичина, 12 у м. Тернополі, а також відсутня будьяка інформація (документальне підтвердження) про момент інформування таких недоліків в експлуатаційному утриманні автомобільної дороги по вул. Вояків Дивізія Галичина, 12, у м. Тернополі.

4. Вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 3.1.1 та п. 3.1.2 ДСТУ 35872022, проте такі пункти відсутні в самому ДСТУ 35872022. Отже, працівниками патрульної поліції не в повній мірі доведено факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , оскільки ним, як працівником ТОВ «ТЕХНОБУДЦЕНТР» постійно проводились роботи щодо належного експлуатаційного утримання автомобільної дороги по вул. Вояків Дивізія Галичина, 12, у м. Тернополі.

5. Також на автомобільній дорозі по вул. Вояків Дивізія Галичина, 12, у м. Тернополі на момент ДТП був наявний дорожній знак 1.12 «Вибоїна» (попереджувальний знак, який вказує що ділянка дороги з вибоїнами чи просіданнями дорожнього покриття на проїзній частині) в обох напрямках руху тоді як на схемі місця ДТП та в п. 3 акту працівниками поліції не вказано такий знак.

6. У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 порушив п. 1.5 ПДР України, а саме дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Однак, ОСОБА_1 не був учасником дорожнього руху та не здійснював жодних перешкод учасникам дорожнього руху у даній ДТП, учасником даної ДТП згідно матеріалів справи вказано водія транспортного засобу Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який не вибрав безпечної швидкості руху, щоб враховувати дорожню обстановку, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, чим порушив вимоги п. 2.3.б, 12.1 Правил дорожнього руху. Це говорить про те, що працівники поліції безпідставно, без належних доказів притягнули до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

5. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 502305 від 27 жовтня 2023 року, працівниками поліції вказано, що ОСОБА_1 порушено вимоги ст. 12 Закону України «Про дорожній рух». Дане твердження працівників поліції є безпідставним та необґрунтованим, оскільки вимоги ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» стосуються балансоутримувача автомобільної дороги, який здійснює контроль за станом автомобільних доріг загального користування місцевого значення, виявлення аварійнонебезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньотранспортних пригод і здійснення заходів щодо їх ліквідації. У даному випадку таким балансоутримувачем автомобільних доріг є Управління житловокомунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради.

Згідно із п. 1.5. робочої інструкції бригадира ТОВ «ТЕХНОБУДЦЕНТР» ОСОБА_1 підпорядковується безпосередньо майстру шляховому. Тобто до службових обов`язків ОСОБА_1 не входить обов`язок щодо прийняття рішень по ремонту та утриманню автомобільних доріг. Відповідно до Закону України «Про автомобільні дороги» такий обов`язок покладено на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування, яким у даному випадку є Управління житловокомунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради.

За вказаних вище обставин, суд при постановленні рішення в даній справі, виходить з наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 4 ст. 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт, передбачені частинами першою, другою або третьої цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Слід зазначити, що ч. 4 ст. 140 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративноправовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативноправових актів, що наповнює норму ч. 4 ст. 140 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Закон України «Про дорожній рух» (надалі Закон) регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону, посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійнонебезпечні ділянки та місця концентрації дорожньотранспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Відповідно до п. 11 Постанови КМУ № 198 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони» власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньоексплуатаційні організації зобов`язані:

своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху;

постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух;

контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями;

вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, та несприятливих погодно-кліматичних умовах, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху;

аналізувати стан аварійності на дорожніх об`єктах, виявляти аварійнонебезпечні ділянки і місця концентрації дорожньотранспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння;

разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньотранспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки;

своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови ;

забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньоексплуатаційних робіт;

відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньотранспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

В силу ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП України, суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статей 8, 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол. Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Спираючись на викладене, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 502305 від 27 жовтня 2023 року додані: схема місця ДТП, яка сталася 14 жовтня 2023 року о 11 год. 46 хв. на ОСОБА_4 , 12, у м. Тернополі; акт обстеження ділянки вуличношляхової мережі від 14 жовтня 2023 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 14 жовтня 2023 року; рапорт поліцейського роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Горошко В. від 14 жовтня 2023 року; відповідь ТОВ «Технобудцентр» № 01/251023 від 25 жовтня 2023 року на запит начальника УПП в Тернопільській області ДПП; копія робочої інструкції бригадира ТОВ «Технобудцентр».

Як встановлено КУпАП до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, притягуються особи, які здійснили порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, за цією статтею КУпАП може бути притягнута до відповідальності лише службова або посадова особа, до кола повноважень якої входить дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

Із робочої інструкції бригадира, затвердженої наказом директора ТОВ «ТехноБудЦентр» № 27063од від 27 червня 2019 року, з якою ОСОБА_1 ознайомився 20 травня 2021 року, вбачається, що до робочих обов`язків бригадира входить організація роботи дорожніх робітників для виконання робіт з ремонту автомобільних доріг. Також він керує робітниками, які виконують ці роботи у межах об`єктів, що обслуговуються. Бригадир виявляє пошкодження, що з`являються в елементах будови автомобільних доріг, земляному полотні, штучних спорудах, виконує роботи щодо їх запобігання, а також для продовження термінів служби дорожнього полотна.

Згідно п. 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція № 1395), при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вуличношляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

В додатку № 2 Інструкції № 1395 визначено форму Акту обстеження ділянки вуличношляхової мережі, згідно якої вказаний акт має складатись за обов`язкової присутності представника експлуатуючої організації та свідків.

Таким чином, обстеження ділянки вуличношляхової мережі проведено без представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки та свідків, а відтак до протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУпАП відносно ОСОБА_1 не долучено акт обстеження ділянки вуличношляхової мережі з відповідними замірами та схемою, який відповідає додатку № 2 до Інструкції № 1395, що вказує на його неповноту та недостовірність, а відтак неналежність як доказу у цій справі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у цьому акті працівник поліції вказує, що покриття проїзної частини на вул. Вояків Дивізії Галичина,12, в м. Тернопіль, має вибоїну 1,4 м. х 1 м., що не узгоджується з поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 14 жовтня 2023 року, який зазначив про те, що це не вибоїна, а рельєфна деформація, які є відмінними поняттями, що також вказує на недостовірність інформації в акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 14 жовтня 2023 року. Ці пошкодження є різними за характером і тривалістю утворення та потребують неоднакових підходів до їх усунення, оскільки виконання робіт з ремонту автомобільної дороги шляхом ліквідації вибоїни та капітальний ремонт дороги задля відновлення її транспортно-експлуатаційних якостей мають різний характер, обсяг і виконавця.

Щодо рапорту працівника поліції, як доказу вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення суд зазначає, що у ньому викладені обставини вчиненого правопорушення, проте, відповідно до правового висновку, висловленого ВС у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення.

Відтак, оскільки у матеріалах адміністративної справи немає належних та допустимих доказів про характер пошкодження покриття проїзної частини на вул. Вояків Дивізії Галичина,12, в м. Тернопіль, суд доходить до висновку про те, що відсутні підстави вважати, що саме ОСОБА_1 не вжив заходів щодо належного утримання аварійної ділянки вулиці, а також не вжив своєчасних заходів щодо відновлення безпечних умов для руху на ділянці дороги за вищевказаною адресою. Отож, суд вважає недоведеною вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. На переконання суду, на припущеннях, зроблених в даному випадку, не може ґрунтуватися обвинувачення ОСОБА_1 .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

При цьому, ЄСПЛ у справі «Алленеде Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Виходячи з положень статей 8, 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Пантелеєнко проти України» та «Грабчук проти України» Суд, з-поміж іншого, зазначив, що судові рішення про закриття кримінального провадження проти заявника було сформульовано таким чином, що немає сумнівів щодо їхньої думки про те, що заявник скоїв злочин, який йому інкримінується.

Відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Вказана норма КУпАП (пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП) не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Проте відповідно до частини другої статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій п`ятій цієї статті.

Таким чином, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП необхідно застосовувати у взаємозв`язку з іншими нормами. Зокрема, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП містить посилання саме на статтю 38 КУпАП, яка, з-поміж іншого, підлягає застосуванню лише у випадку, якщо наявна вина особи та існують підстави для накладення адміністративного стягнення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany»).

За змістом частини першої статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення, закінчення встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення доведеності вини.

Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, а тому, згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 14, 140, 245, 247, 251, 255, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно протоколу про адміністративні правопорушення серії ААД № 502305 від 27 жовтня 2023 року, закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області Герчаківська О.Я.