30.04.2024 Справа № 469/676/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року селище Березанка

Суддя Березанського районного суду Миколаївської області Тавлуй В.В., за участю секретаря судового засідання Рогозевич С.О., розглянувши в судовому засіданні матеріали, що надійшли від Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області), про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадяна України, жителя селища Березанка Миколаївського району Миколаївської області, працює рибалкою в ПП «ім.лейтенант Шмідта»,

за ст.91 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії №000472 від 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративно відповідальності за те, що о 18:20 год. 01 квітня 2024 року Тилігульський лиман, акваторія якого відноситься до Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» в районі с.Анатолівка Миколаївського району Миколаївської області, в ході проведення заходів спрямованих на запобігання та виявлення адмінпорушень було затримано ОСОБА_1 , який в акваторії РЛП «Тилігульський» встановлював знаряддя лову для здійснення промислового рибальства. Дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду в нього відсутній, спеціальне використання водних біоресурсів у межах території об`єктів ПЗФ здійснюється відповідно до ст.9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» згідно з режимом цих територій та об`єктів, визначених у положенні про них та в проектах організації території та об`єктів ПЗФ. Відповідно до положення про РЛП «Тилігульський» від 20.06.2007 року на території парку забороняється здійснення промислового рибальства, ОСОБА_1 своїми діями здійснював незаконне добування об`єктів тваринного світу на території природно-заповідного фонду, що є порушенням правил охорони та використання території та об`єктів ПЗФ, а саме здійснення в межах територій та об`єктів ПЗФ забороненої господарської діяльності, незаконного вилову біоресурсів, що є порушенням ст.ст. 3, 9, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд», ст..24 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ст.91 КУпАП, положення «Про регіональний ландшафтний парк «Тилігульський» від 20.06.2007 року, затвердженого начальником Державного управління природного середовища в Миколаївській області.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину повністю заперечив та пояснив,що працює відповідальним за добування (вилов) в виробничому підрозділі Бригаді №8 в ПП «ім. лейтенанта Шмідта». Підприємство має Дозвіл Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм №ДД-21/3-п на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) (для здійснення промислового рибальства) від 06.03.2024 року, відповідно якого дозволено на рибогосподарському водному об`єкті (його частині), здійснювати промислове рибальство Тилігульський лиман, договір TL1MAX2024 від 30.01.2024 року між Державним агенством меліорації та рибного господарства України та ПП ім.лейтенанта Шмідта. Також, ОСОБА_1 зазначив, що межі РЛП «Тилігульський» на Тилігульському лимані до цього часу не встановлено, Тилігульський лиман має більшу прощу, аніж зазначено для відведення до РЛП «Тилігульський», тобто, він проводив промисловий вилов водних біоресурсів в межах чинного законодавства та маючи для цього відповідні дозволи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Диспозиція статті 1 КУпАП визначає, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точні відповідності з законом.

Положеннями ст.252 КУпАП визначено, що оцінка доказів здійснюється органом /посадовою особою/ за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією статті 91 КУпАП за якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 встановлено адміністративну відповідальність за здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у здійсненні в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.

Склад вказаного адміністративного правопорушення - формально-матеріальний.

Суб`єкт вказаного правопорушення, як вбачається зі змісту диспозиції вказаної статті КУпАП загальний.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 він звинувачується у тому, що в акваторії РЛП «Тилігульський» встановлював знаряддя лову для здійснення промислового рибальства без відповідних дозволів.

Разом з тим, враховуючи що суб`єкт вказаного адміністративного правопорушення загальний, у протоколі не зазначено розмір заподіяної шкоди, а також не вказано повного місця проживання правопорушника. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено адресою місця проживання порушника АДРЕСА_1 .

Також, в матеріалах справи міститься інформаційна довідка Головного управління держгеокадастру у Миколаївській області від 24 серпня 2023 року з якої вбачається, що акваторія Тилігульського лиману в межах Миколаївської області відноситься до Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» та разом з тим, станом на вказану дату, регіональний фонд документаціїх із землеустрою та оцінки земель по Миколаївській області не обліковує матеріали землеустрою щодо організації та встановлення меж РЛТ «Тилігульський» (а.с.20).

Тобто, беручи до уваги лист Головного управління дергеокадастру у Миколаївській області в РЛТ «Тилігульський» на теперішній час залишаються не встановлені межі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цей принцип презумпції невинуватості узгоджується з положенням Європейської конвенції з прав людини, визначеними ч.2 ст.6, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст.91 КУпАП, оскільки на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища, який склав вказаний протокол, не надав належних доказів на їх підтвердження, а надані ним докази суперечать змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.91КУпАП, у справі відсутні.

Згідно вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Частина 2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, визначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

При оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», яке повинно випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, вважаючи, що було вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.91 КУпАП посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не встановлено належного суб`єкта вказаного адміністративного правопорушення, ст.91 КУпАП, а тому, висновок про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, за таких обставин є передчасним.

Разом з тим, при розгляді справи про адміністративне правопорушення виходячи зі змісту ч.2 ст.19 Конституції України, ст.280 КУпАП, суд не наділений повноваженнями встановлювати винну особу у вчиненому адміністративному правопорушенні, оскільки компетенція суду обмежується виключно з`ясуванням чи підлягає адміністративній відповідальності, та особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Виходячи з викладено, суд вважає недоведеною вину ОСОБА_1 у вчиненніадміністративного правопорушення,передбаченого ст.91КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.91КУпАП підлягає закриттю

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст.8, 9, 62 Конституції України, ст.ст.9, 126 ч.5, 245, 247, 251, 252, 256, 278, 283-285, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: