ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1454/23 Номер провадження 33/814/348/24Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія: частина 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем Філоненко О.В.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Охмака В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Охмака Валентина Івановича,

на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статтею 173-2 КУпАП,

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи з дитинства,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, за протоколом серії ВАВ № 787177 від 14 липня 2023 року, відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП - закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 14 липня 2023 року близько 12 години 30 хвилин, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_2 , а саме лаялася брутальною лайкою, морально тиснувши на нього, чим завдала психологічної травми для його здоров`я.

Крім цього, відповідно до протоколу серії ВАВ № 787177 від 14 липня 2023 року, в цей же день, близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_1 , відносно якої 14 липня 2023 року винесено терміновий заборонний припис АА № 250276 про заборону у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, не виконала його.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє захисник - адвокат Охмак В.І., оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати судове рішення, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП та прийняти нову постанову, якою визнати відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та закрити провадження по справі.

Скаржник зазначає, що судом не взято до уваги, що потерпілий та свідок намагається позбавити ОСОБА_1 спільного житла.

Вказує, що не надано доказів, які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Поряд з іншим, в апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи по зору і у неї були обмежені можливості під час розгляду справи в суді першої інстанції, також, зважаючи на цю обставину, судом першої інстанції безпідставно стягнуто з неї судовий збір.

Крім цього, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні, в режимі відеоконференції, ОСОБА_1 та її захисник-адвокат Охмак В.І. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з підстав в ній наведених.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду у справі.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє захисник - адвокат Охмак В.І., було подано клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Кременчуцького районного суду Полтавської від 13 жовтня 2023 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що про винесення постанови судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 стало відомо 29 листопада 2023 року, коли вище вказана постанова була отримана поштою.

В подальшому, ОСОБА_1 , для оскарження постанови судді звернулася до центру з надання безоплатної правової допомоги, і за її заявою будо призначено захисника, який 08 грудня 2023 року подав апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за для ефективного здійснення захисту прав та свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі подачі апеляційної скарги, яка має містити обґрунтовані та зважені зауваження щодо рішення місцевого суду, важливе значення має всебічне дослідження оскаржуваного рішення, зокрема для усунення порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо оскарженої постанови

Згідно частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Судом першої інстанції вищевказане не було враховано, а вимоги закону при винесенні постанови, не дотримано в повному обсязі.

Так, визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а саме домашнього насильства, суддя суду першої інстанції послався на докази, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 948059 від 14 липня 2023 року (а.с.1); рапорт (а.с.2); пояснення потерпілого ОСОБА_2 (а.с. 7) та свідка ОСОБА_3 (а.с.8).

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти), рідні брати і сестри.

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Як уже зазначалося, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 968917 від 14 липня 2023 року встановлено, що о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_2 , а саме виражалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, морально тисла, виганяла з помешкання, завдаючи психологічної травми для здоров`я.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи маються пояснення потерпілого ОСОБА_2 (а.с.7) в яких вказано, що в нього з донькою виникла сварка на побутовому ґрунті, аналогічні пояснення надана свідок ОСОБА_3 (а.с. 8).

Сама ОСОБА_1 в поясненнях, які вона надавала до суду першої інстанції зазначила, що у неї з батьком конфлікт на побутовому ґрунті, пов`язаний з житлом.

Апеляційний суд, вважає, що зазначені у протоколі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження.

Невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено такої форми домашнього насильства, як психологічне насильство, окрім цього не встановлено чи викликали дії ОСОБА_1 будь-які наслідки, передбачені пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Отже, враховуючи обставини справи апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов помилкового висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки в її діях відсутні ознаки притаманні домашньому насильству, а наявні ознаки конфліктної ситуації між нею та ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

Також, слід зазначити, що відповідності до пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Поряд з іншим, судом першої інстанції, при постановленні оскаржуваної постанови, було стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що апелянтом надано докази на підтвердження того, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи, яка відносить носія до пільгової категорії людей, на підставі положень пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з останньої судового збору у розмірі 536,80 грн.

Висновки суду

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 частини 8 статті 294 КУпАП, передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За вищевказаних обставин, апеляційний суд приходить до переконання про наявність підстав для закриття провадження у справі згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП за протоколом серія ВАБ № 968917 від 14 липня 2023 року.

Зважаючи, що постановою від 13 жовтня 2023 року справа про адміністративне правопорушення за протоколом серії ВАВ № 787177 від 14 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрита, через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення підстави, для скасування постанови у цій частині відсутні.

Відтак, постанова судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 року підлягає скасуванню в частині притягнення до ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, накладенню стягнення та стягненню судового збору із закриттям провадження у справі у цій частині на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, а в іншій частині, а саме, в частині закриття провадження у справі, постанову слід залишити без змін.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Охмака Валентина Івановича про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Охмаку Валентину Івановича строк на апеляційне оскарження постанови судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Охмака Валентина Івановича задовольнити.

Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, застосування стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень та стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 гривень судового збору - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП - закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 цього Кодексу у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль