Справа № 366/681/24
Провадження №3/366/682/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2024 смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 (смт. Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

06.03.2024 справа надійшла до суду.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 043957 від 03.03.2024, по суті правопорушення зазначено таке:

03.03.2024 року о 21 год. 10 хв. в смт. Іванків по вул. Поліська, ОСОБА_1 керував т/з NISSAN ALMERA, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на службову нагрудну бодікамеру. Від керування т/з відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судове засідання, призначене для розгляду справи на 25.03.2024, зняте з розгляду та призначено на 02.05.2024.

23.04.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про ознайомлення з матеріалами справи. Таке право реалізоване судом.

24.04.2024 до суду від ОСОБА_1 надійшло заперечення щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке мотивоване таким.

03.03.2024, приблизно о 21 год. 10 хв. працівники поліції здійснили зупинку його транспортного засобу без будь-якої на те причини та не повідомили такої причини зупинку, відповідно в подальшому не мали права вимагати вчиняти від водія будь-яких дій, у тому числі вимагати пройти огляд на стан сп`яніння. Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння є надуманими та не підтверджуються жодними доказами, вони зазначені у протоколі для надання процедурі огляду на стан сп`яніння формальної законності. Відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я він не висловив, а лише відмовився проходити огляд на приладі Драгер на місці зупинки транспортного засобу, що видно з матеріалів відеозапису. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення, йому не роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також не ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, що унеможливило в подальшому йому скористатись будь-якими правами і на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення підготувати свою позицію захисту при судовому розгляді. Також ОСОБА_1 наголосив, що під час ознайомлення ним з матеріалами справи, на фрагменті відеозапису о 22 год. 04 хв., який відповідає по часу згідно показників приладу фіксації, працівник поліції заповнив бланк протоколу, у який не вніс час керування транспортним засобом та час складання протоколу, після чого, не ознайомивши ОСОБА_1 з його змістом, запитав чи буде він ознайомлюватись з таким протоколом, а в подальшому вніс до протоколу додаткові записи.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що працівники поліції здійснили процесуальні порушення законодавства, які мають наслідком визнання зібраних поліцейськими доказами недопустимими та просить закрити провадження у справі, повернувши йому тимчасово вилучене посвідчення водія.

Також ОСОБА_1 у запереченні зазначив, що сумнівів у безсторонності та об`єктивності складу суду не має, на участі при розгляді справи прокурора не наполягає.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні правопорушення заперечив, підтримав доводи поданого ним заперечення та просив закрити провадження у справі.

Оскільки сумнівів у безсторонності чи не об`єктивності судді ОСОБА_1 не висловив та наголосив, що таких сумнівів не має, на залученні до участі у справі прокурора не наполягав, тому, з огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.03.2023 у справі № 208/712/19 (з посиланнями на рішення ЄСПЛ у справах «Михайлова проти України» від 06.03.2018 та «Бантиш та інші проти України» від 06.10.2022), сторона обвинувачення (прокурор) до участі у судовому розгляді справи не залучалась

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Доказуванням за цим принципом має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000).

В обґрунтування висунутого ОСОБА_1 звинувачення у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до матеріалів справи долучено:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 043957 від 03.03.2024;

-рапорт про видачу відзнятого відеозапису із серверу ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області для його подальшого долучення як доказу до протоколу про адміністративне правопорушення від 04.03.2024;

-доручення заступника начальника відділення поліції про видачу відеозапису від 04.03.2024;

-супровідний лист до суду про направлення оптичного диску з відеозаписами як доказу до протоколу про адміністративне правопорушення;

-оптичний диск з 5 матеріалами відеозапису.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Дослідивши наявні докази в їх сукупності, суддя приходить до таких висновків.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання, пов`язані із проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Згідно з ч. 2-4, 6 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З цих норм слідує, що вимога поліцейського до водія транспортного засобу про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути законною. Законність такої вимоги полягає у наявності у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, а в силу вимог КУпАП, наявність таких обставин підлягає доказуванню.

В іншому випадку, вимоги працівників поліції до будь-якого з водіїв транспортних засобів пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння без наявності на те підстав є свавільними та зводяться зловживанням службовими повноваженнями.

Відповідно до ч. 6 розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до ч. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку № 1103).

Аналогічне положення також визначено п.п. 1 та 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395)

Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння і в закладі охорони здоров`я, поліцейський у присутності двох свідків (а враховуючи зміни до ст. 266 КУпАП також із застосуванням технічних засобів відеозапису) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків (а враховуючи зміни до ст. 266 КУпАП також із застосуванням технічних засобів відеозапису), що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз наведених положень законодавства дає підстави стверджувати, що в ході провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкримінованих у формі відмови водія транспортного засобу від проходження у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, підлягають доведенню:

факт керування особою транспортним засобом;

наявність підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у алкогольного сп`яніння, про що свідчить наявність ознак такого стану;

вимога поліцейського до водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими та відмова водія від проходження такого огляду;

вимога поліцейського до водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у зв?язку з відмовою пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими та/або у разі незгоди з результатами такого огляду і відмова від проходження водієм огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

При цьому, як неодноразово зазначалось у постановах апеляційних судів при перегляді постанов суддів першої інстанції у справах про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, і такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

Доведеність у встановленому законом порядку наведених обставин є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Встановлені фактичні обставини справи

Дослідивши наявний в матеріалах справи оптичний диск з матеріалами відеозапису, суддею встановлено, що він містить п`ять файли відеозапису і за результатами його дослідження суддею встановлені такі фактичні обставини справи та застосовані до них правовідносини.

Наявні на оптичному диску матеріали відеозапису є відзнятими фрагментами відео фіксації з двох нагрудних камер працівників поліції, про що свідчать ідентичні зафіксовані обставини.

Відеозапис розпочинається з того, що 03.03.2024 о 21 год. 10 хв. (тут і надалі зазначатиметься час відповідно до показників з приладу відео фіксації при його відтворенні у судовому засіданні) у темну пору доби, автомобіль поліції перебуває в стоянковому положенні, повз нього зліва на право проїжджає автомобіль, як встановлено далі, це автомобіль марки NISSAN з реєстраційним номером НОМЕР_1 на білому фоні під керуванням ОСОБА_1 . Причин для зупинки автомобіля суддею не встановлено. Працівник поліції підходить до водія та запитує, чи є йому зрозуміла підстава зупинки його транспортного засобу, не роз`яснюючи його такої підстави. В подальшому на відеоматеріалах спостерігається розмова працівників поліції з ОСОБА_1 , його пасажиром та поліцейськими. ОСОБА_1 перебуває в салоні автомобіля за кермом, а його пасажир спілкується з працівниками поліції біля транспортного засобу.

Потім, під час суперечки між учасниками події, водій їде з місця зупинки (21 год. 21 хв.), після чого з`являється на фрагментів відеозапису о 21 год. 30 хв.

Слід відзначити, що на цій стадії відеозапису у водія не спостерігається жодних ознак алкогольного сп?яніння, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Про таку ознаку сп?яніння як запах алкоголю з порожнини рота працівниками поліції не оголошується, встановити її наявність чи відсутність на момент зупинки автомобіля є фізично не можливо. Вимова водієм слів при розмові відповідає нормальній, не має ознак млявості, водій розмовляє чітко та усвідомлює значення своїх слів. Почервоніння очей з відеозапису також не спостерігається.

Працівник поліції наголошує ОСОБА_1 про те, що він має ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та почервоніння очей) і вимагає від нього пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. У відповідь на це, водій заперечує наявність у нього названих ознак сп`яніння та просить роз`яснити підстави, на яких він має право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (на яких вимогах закону така вимога ґрунтується). Далі в розмову втручається пасажир автомобіля та розпочинається словесний спір між учасниками події.

ОСОБА_1 у свою чергу неодноразово просить назвати йому підстави для проведення ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, заперечує наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а працівник поліції просить у водія пройти огляд на стан сп`яніння.

О 21. Год. 36 хв. працівник поліції оголошує про те, що він останній раз запитує у ОСОБА_1 , чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній висловлюється «питань немає, згоден». Пасажир автомобіля втручається в розмову та наголошує, що водій хоче пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що поліцейський відповідає, що водій вже відмовився проходити огляд, а ОСОБА_1 заперечує таку відмову, говорячи «я ще нічого не казав». Працівник поліції оголошує, що складатиме протокол про адміністративне правопорушення за залишення місця (якого саме місця та за якою статтею правопорушення не зазначає). ОСОБА_1 повторно наголошує, що не відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння, проте висловлює незгоду з діями поліцейського, які на його думку не входять до їх компетенції. Надалі, працівник поліції усно констатує факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху, з чим останній не погоджується та наголошує на оскарженні таких дій в суді. Далі, працівник поліції запитує у водія, чи проходитиме він огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, на що водій відмовляється проти проходження такого огляду (на приладі Драгер) та заперечує факт порушення ним жодних правил дорожнього руху (21 год. 38 хв.). Після цього, працівник поліції оголошує про складення відносно водія транспортного засобу протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Надалі матеріали відеозапису відображають складення одним працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення, а іншим спілкування з пасажиром автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

О 22 год. 03 хв. на матеріалах відеозапису з`являється особа жіночої статі, яка, судячи з розмов зобов`язується забрати транспортний засіб як «тверезий водій» та ставить відповідну відмітку у протоколі про адміністративне правопорушення в нижній його частині, після чого поліцейський продовжує вносити у протокол додаткові записи (дописує фабулу вчинення правопорушення).

О 22 год. 04 хв. на відеозаписі видно процес складення протоколу про адміністративне правопорушення і на цьому відрізку вбачається, що протокол не містить записів у графах про час його складання та час вчинення правопорушення. Процес внесення таких записів не спостерігається до від`їзду працівників поліції з місця події о 22 год. 14 хв.

О 22 год. 05 хв. працівник поліції підходить до ОСОБА_1 та не показуючи йому протоколу про адміністративне правопорушення запитує про те, чи буде він з ним ознайомлюватись, ставити свої підписи, надавати пояснення, на що водій відмовляється. Далі водію оголошується, що справа розглядатиметься у Іванківському районному суді за викликом.

Після від`їзду екіпажу поліції з місця подій о 22 год. 14 хв., відеозапис припиняється

Оцінка досліджених доказів

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст.ст. 254, 255 та 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який відповідним чином повинен бути оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП та є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Тому, в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 254, ч.ч. 2, 3 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Аналіз наведених положень дає підстави стверджувати, що посадові особи, уповноважені на складання протоколів про адміністративне правопорушення, перелік яких визначено ст. 255 КУпАП, зобов`язані після складення протоколів надавати їх для ознайомлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, і лише у разі відмови особи, після ознайомлення її зі змістом протоколу ставити підписи у ньому за роз`яснення права та обов`язків, отримання копії протоколу тощо, ставити відповідні відмітки про це.

Однак, як правильно наголосив ОСОБА_1 у своєму запереченні, що підтверджено долученими до протоколу матеріалами відеозапису, працівники поліції не ознайомлювали ОСОБА_1 зі змістом складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а лише оголосили про існування такого протоколу, що є невідповідність вимог 2 ст. 254, ч.ч. 2, 3 ст. 256 КУпАП.

Відмова особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення від його підписання не звільняє уповноважених осіб, які мають право складати такі протоколи від обов`язку ознайомити особу зі змістом такого протоколу. В іншому випадку, не ознайомлення особи з протоколом про адміністративне правопорушення становитиме порушення права особи на захист, оскільки особа позбавляється свого права бути обізнаною у суті висунутого їй звинувачення у вчиненні того чи іншого правопорушення та позбавляється можливості підготувати свою позицію захисту при розгляді справи компетентним органом, що є порушенням пунктів а), b) ч. 3 ст. 6 Ковенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Положення ст. 256 КУпАП є імперативними в частині зазначення відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення та підлягають виконанню всіма без виключення посадовими особами, які уповноваженні на складання протоколів про адміністративне правопорушення, що визначені у ст. 255 КУпАП.

Аналогічний висновок міститься у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 366/1852/22.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Як встановлено суддею, протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не підписаний, проте у протоколі у відповідності до ч. 3 ст. 256 КУпАП зроблено запис про відмову від підписання протоколу, а тому, після складення протоколу та проставлення у ньому відмітки про відмову у його підписанні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, у протокол заборонено вносити додаткові записи.

Однак, зазначені норми при складані протоколу не дотримані. На час повідомлення ОСОБА_1 про наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, в останньому були відсутні відомості про час його складання та час інкримінованого правопорушення, тоді як при надходженні цього протоколу на розгляд в суд, у ньому такі записи з`явились.

Це свідчить про те, що після складення протоколу та оголошення про таке складення ОСОБА_1 без надання останньому можливості ознайомитись з його змістом, в нього внесено додаткові записи, що суперечить вимогам наведених положень законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення щодо пред`явленого їй обвинувачення, збирати та подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені, зокрема КУпАП.

Надання детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та забезпечення її права на захист є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Нероз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в момент складання протоколу про адміністративне правопорушення її процесуальних прав, або ж відсутність відповідної відмітки про неможливість реалізації роз`яснення таких, є завадою для забезпечення справедливого судового розгляду та захисту прав особи.

Із системного аналізу норм КУпАП вбачається, що процесуальні права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються уповноваженим на складання протоколу суб`єктом на момент його складання.

З матеріалів відеозапису вбачається, що після складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , окрім невиконання обов`язку щодо ознайомлення його зі змістом такого протоколу, останньому не роз`яснено його права та обов`язки, визначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 висловлював свою незгоду з рішенням про складення відносно нього протоколу (о 22 год. 05 хв. 03.03.2024 відповідно до показників приладу відео фіксації), однак, його позбавили можливості внести такі заперечення у протокол, запитавши лише про те, чи буде він надавати якісь ще пояснення.

Не роз`яснення прав та ненадання можливості внести заперечення у протокол свідчать про причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю уповноважених посадових осіб та подальше порушення права ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляді і ці обставини у своєму взаємозв`язку становлять фундаментальні порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Наявність таких обставин у своїй сукупності дає підстави для обґрунтованого висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є таким, що складений з порушенням встановленого законом порядку, з порушенням права особи на захист, тому є недопустимим в якості доказу і не може братись до уваги суддею та бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такий висновок узгоджується з висновком Конституційного суду України у рішенні від 22.12.2010 №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, відповідно до якого фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі, крім іншого, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У відповідності до системного аналізу положень ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, що фіксується на технічний засіб відеозапису, а у разі незгоди водія з проведенням такого огляду або з його результатами, такий огляд проводиться в закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду.

Відтак, у справах про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, яке інкримінується особі у формі відмови як водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню наявність відмови від проходження огляду як із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими, так і в закладі охорони здоров`я.

До аналогічних висновків можна прийти з огляду на положення п. 8 Порядку №1103 та п. 6 розділу ІХ Інструкції №1395, ч. 7 розділу І Інструкції № 1452/735.

Проте, як встановлено суддею при дослідженні доданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів, зокрема з матеріалів відеозапису, ОСОБА_1 висловив відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння лише із застосуванням спеціальних технічних засобів працівниками поліції (на приладі Драгер), проте не висловив такої незгоди з проведенням огляду на стан сп?яніння в закладі охорони здоров`я, тим більше, що працівники поліції не висували до нього вимогу пройти такий огляд.

Слід зазначити, що зафіксовані в матеріалах відеозапису дії ОСОБА_1 , які розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є незрозумілими, двозначними, а тому, не можуть розцінюватись як чітка, зрозуміла, і така, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відтак, доводи заперечення в цій частині є слушними та приймаються суддею до уваги.

Факт відсутності відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я свідчить про передчасність висновку працівника поліції про наявність порушення в діях особи вимог п. 2.5 ПДР України та підстав для складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, яке інкримінується у формі відмови водія транспортного засобу від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а це, як наслідок, виключає в діях особи ознаку об`єктивної сторони складу згаданого адміністративного правопорушення.

За таких обставин, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в контексті положень ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 є сумнівним. Такий факт у відповідності до положень ст. 62 Конституції України тлумачиться на користь сторони захисту, відтак, розцінюється суддею як недоведений, що виключає об`єктивну сторону правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстави відхилення доводів сторони захисту

Доводи ОСОБА_1 про те, що безпричинна зупинка його транспортного засобу не давала підстав працівникам поліції законних підстав вимагати від нього будь-які дії суддя відхиляє, оскільки наявність окремих процедурних порушень та недоведення факту порушення водієм положень ПДР України не може бути самостійною підставою для визнання всіх зібраних доказів недопустимими, оскільки такі обставини не спростовують факту вчиненого правопорушення, яке є предметом судового розгляду.

До близьких за змістом висновків приходив Верховний Суд у своїх постановах від 14.02.2018 у справі № 735/1246/15-а та від 25.09.2019 у справі №127/19283/17.

Висновки

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки він не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011).

З наведеного слідує висновок про те, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні підтверджуватись долученими у встановленому законом порядку доказами, які відображають у своїй сукупності всю суть обставин протиправної поведінки правопорушника, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою презумпцій. За відсутності таких ознак чи презумпцій не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява N 16347/02), «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04), «Карелін проти росії» (рішення від 20.09.2016 р, заява N 926/08), а також на встановлені суддею обставини цієї справи, суддя приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація є сумнівними. Наявність цих сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

В ході розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що відомості, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, а тому, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього докази не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вирішення питання щодо вилучених речей і документів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 , видане 07.07.2016.

Відповідно до ч. 4 ст. 265-1 та п. 6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1086 (зі змінами), тимчасово вилучене посвідчення водія у зв`язку із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Судові витрати

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 36, 40-1, 130, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення, закрити провадження у справі.

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 07.07.2016, повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П. Слободян