ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/161/24 Головуючий в 1 інст. Нікітін В.В.
Провадження №33/807/405/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 5 лютого 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 28.12.2023 року о 23 год. 40 хв. ОСОБА_1 в Запорізькій області, Запорізькому районі, с. Новоолександрівка, вул. Центральна, буд.1 керував т/з ЗАЗ 110 207 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням норм матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження судом та ненадання їм належної оцінки, формального встановлення обставин справи, що є наслідком винесення незаконного та необґрунтованого рішення.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що він не порушував Правил дорожнього руху, а тому підстави для зупинки транспортного засобу були відсутні.

Посилаючись на порушення процедури огляду на стан сп`яніння, зазначив, що при огляді не було залучено двох свідків та не було застосовано жодних вимірювальних приладів.

Вказує, що повідомляв працівників поліції про бажання пройти огляд на стан сп`яніння, натомість ними зафіксовано його відмову від проходження огляду.

Зазначає, що пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, про що свідчить доданий до апеляційної скарги висновок, між тим лікарем безпідставно зазначено про його відмову від проходження медичного огляду.

Звертає увагу, що при розгляді справи судом порушенні вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП.

Вважає, що суд не маючи достатніх законних підстав, дійшов висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки справу розглянув формально, не надав оцінки всім наявним в справі обставинам та доказам, не встановив тих обставин, на які послався в своєму рішенні і вважав їх встановленими, що призвело до постановлення незаконного рішення.

Просить скасувати постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 5 лютого 2024 року, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

Клопотання обґрунтовує тим, що про наявність оскаржуваної постанови йому не було відомо, оскільки суд розглянув справу за його відсутністю, про час та дату судового засідання належним чином його не повідомив. Отже, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Так, матеріали провадження не містять відомостей на спростування тверджень ОСОБА_1 з приводу неналежного його повідомлення про час та дату судового засідання та розгляд справи судом без його особистої участі.

Суд апеляційний інстанції враховуючи вказане, дійшов до висновку, що ОСОБА_1 за таких обставин пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а відтак цей строк підлягає поновленню.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, а також наявність в матеріалах справи його заяви про розгляд даної справи без його участі, вважаю за можливе розглянути справу за відсутністю апелянта, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД 620226 від 29 грудня 2023 р. підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координація рухів. Огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою водія;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 грудня 2023 року, яке складено о 23 годині 50 хвилин, в якому зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння виявлені у ОСОБА_1 , медичний огляд не проводився в зв`язку з відмовою;

- відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками патрульної поліції вказані вимоги закону дотримані.

Доводи апелянта, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння апеляційний суд, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

Відповідно до доданого до протоколу відеозапису, зафіксована зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на блок-пості. Перевірка транспортного засобу та документів, в ході якої працівниками поліції виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота. На запитання працівника поліції, ОСОБА_1 підтверджує, що вживав алкогольні напої (час запису 00:07:45). На неодноразову пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 відповідає: «не буду проходити» (час запису 00:08:38). На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 також відповідає відмовою (час запису 00:09:10). Далі зафіксовано, попередження ОСОБА_1 про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

Отже, за обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зафіксована поведінка ОСОБА_2 працівником поліції вірно розцінена як відмова водія від проходження огляду, про що було повідомлено останньому.

При цьому, зафіксований стан ОСОБА_1 вочевидь надавав працівникам поліції обґрунтованих сумнівів щодо керуванні ним транспортним засобом у тверезому стані, а сукупність ознак, які вказують на небезпідставні вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд та зафіксована відмова ОСОБА_2 переконують апеляційний суд у доведеності провини останнього.

Крім того, суд зауважує, що відео-інформація наявна у достатньому об`ємі задля з`ясування обставин, які є предметом розгляду у даній справі.

Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, на переконання апеляційного суду працівниками поліції було дотримано вимоги ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

Доводи апелянта щодо відсутності законних підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . суд вважає непереконливими, виходячи з покладених на працівників поліції повноважень з регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками згідно Закону України «Про Національну поліцію України», та за обставин, що водій ОСОБА_1 був зупинений на блок-пості в період дії комендантської години, подальші обставини мали місце після спілкування із працівниками та перевірки його документів.

Крім того, з огляду на предмет дослідження у рамках складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП підстави зупинки не мають вирішального значення і не впливають на інкриміновані водію обставини з приводу порушення ним вимог п. 2.5 ПДР.

Твердження апелянта щодо відсутності свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та не застосування працівниками поліції вимірювальних приладів огляду на стан сп`яніння не є підставою для визнання процедури проведеного огляду таким, що не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП у зв`язку з наступним.

Так, за ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, наявна відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння була зафіксована за допомогою технічних засобів, що виключає обов`язкову присутність двох свідків та застосування вимірювальних приладів на визначення стану сп`яніння.

З приводу посилань в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, про що свідчить доданий до апеляційної скарги висновок слід зазначити, що вказана копія висновку не відноситься до обставин, які є предметом розгляду в даній справі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Запорізького районного суду Запорізької області від 5 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 5 лютого 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/161/24