Справа № 163/54/24 Провадження №33/802/203/24 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 січня 2024 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.85 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2040 гривень з конфіскацією в дохід держави туші козулі, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 14 грудня 2023 року в 16 виділі 8 кварталу Гущанського лісництва філії «Любомльське ЛГ» ДП «Ліси України» в порушення п.1 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» здійснював полювання без належного на це дозволу, яке мало наслідком добування козулі.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він отримав копію постанови лише 06.02.2024.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

У своєму клопотанні ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що він отримав копію постанови 06 лютого 2024 року.

Однак такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

25 січня 2024 року під час розгляду справи у Любомльському районному суді Волинської області ОСОБА_1 був присутній, що повністю підтверджується його розпискою та постановою (а.с.23, 24-25).

У постанові судді зазначено: «Під час розгляду протоколу ОСОБА_1 вину заперечив» (а.с.24).

Апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 січня 2024 року ОСОБА_1 подав через засоби поштового зв`язку лише 09 лютого 2024 року, що стверджується штемпелем на конверті «Укрпошта», доданим до апеляційної скарги, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який для нього закінчився 05 лютого 2024 року (із урахуванням неробочих днів).

Отже, апелянт пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Доводи клопотання про те, що ОСОБА_1 отримав копію постанови 06.02.2024 не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки він був присутній під час судового розгляду та проголошення оскаржуваної постанови, в якій вказано про порядок та строк апеляційного оскарження. Крім того, такі доводи суперечать і вимогам ч.2 ст.294 КУпАП.

Слід відмітити, що матеріали справи не містять короткого тексту оскаржуваної постанови.

Отже, доводи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та не відповідають матеріалам справи, а тому клопотання до задоволення не підлягає. Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приписами ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 січня 2024 року щодо нього та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 січня 2024 року щодо нього - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов