Справа № 134/1248/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2024 року Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Лабай О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 20.09.2023 за нововиявленими обставинами, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Крижопільського районного суду Вінницької області 29.02.2024 року надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 20.09.2023 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до наказу № 06 в суддя Лабай О.В. перебував в щорічній відпустці з 19.02.2024 року по 04.03.2024 року включно.

Вказана заява мотивована тим, що існують обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду справи і які самі по собі або разом з раніше виявленими обставинами доводять неправильність постанови, що належить переглянути, а саме наявність двох свідків, покази яких можуть спростувати висновки суду. Заявник вказує можливість застосування аналогії права з КПК України. Зокрема, зазначив, що право на перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами не врегульовано КУпАП, проте, і не передбачено прямої заборони перегляду постанов за нововиявленими обставинами. Вважає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 30.10.2014 у справі «Швидка проти України), а тому, до нього застосовуються норми КПК України, які передбачають перегляд рішення за нововиявленими обставинами та містять перелік даних обставин.

Дослідивши заяву та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 20.09.2023 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 правом оскарження постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку скористалася. Постановою Вінницького апеляційного суду від 30.10.2023 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката Щерби Н.Л. залишено без задоволення, а постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 20.09.2023 залишено без змін.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право особи на оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення передбачено ст. 294 КУпАП. При цьому, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (в тому числі за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено. Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.

Статтею 459 КПК України, на яку посилається апелянт, дійсно передбачено перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами, але це стосується лише вироків та ухвал, які ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях, а діюча норма КПК України не розповсюджується на судові рішення, ухвалені в порядку КУпАП.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних її обставин) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

В своїй заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, заявник посилається саме на нові докази, які на його думку повинні підтверджувати ті ж самі обставини, на які посилався заявник під час розгляду справи по суті і за своєю природою не є нововиявленими обставинами.

Застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерела права.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року (N 3236/03) у справі "Пономарьов проти України", жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Слід зазначити, що доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Окрім того, офіційне тлумачення положення ч.2,10 ст. 294 КУпАП «стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення» надане рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2015 від 31.03.2015 року та № 5-р (П)/2021 від 21.07.2021 року.

Зокрема, КСУ у своєму рішенні вказав, що «вичерпний перелік постанов судді, що можуть бути оскарженні в інстанційному судовому порядку, передбачено ч.2 ст. 287 КУпАП, в якій зазначено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим кодексом. Процедура перегляду постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку регулюється положеннями ст. 294 глави 24 «Оскарження постанови по справі про адміністративні правопорушення» розділу IV Кодексу. Цільовим призначенням цієї глави є встановлення порядку оскарження, зокрема, постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що положення ст. 294 КУпАП стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що на підставі вказаної норми може бути оскаржена лише постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене у статті 284 цього кодексу.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Верховний Суд в ухвалі від 15.10.2019, (провадження № 51-4998ска19) зробив висновок, що нормами КУпАП не передбачена ні можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення, а ні можливість перегляду такої постанови Верховним Судом за нововиявленими обставинами. Так само нормами КПК України не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Отже повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.

За таких обставин підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами із застосуванням аналогії закону чи аналогії права не вбачається.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 20.09.2023 за нововиявленими обставинами слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 283, 294, 297-1 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 20.09.2023 за нововиявленими обставинам -повернути заявнику ОСОБА_1 .

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду в 10-ти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя: