ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/364/24 Справа № 711/1552/24 Категорія: ч. 1ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Михальченко Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 30.05.2024 р., якою ОСОБА_1 , який наро-

дився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шевченкове Звенигородсь-

кого р-ну Черкаської обл., має загальну повну серед-

ню освіту, одружений, має на утриманні трьох непо-

внолітніх дітей, не працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 12.02.2024 р. в 00:24 год. в м. Черкаси по бульв. Шевченка, буд. 308, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Accent» р/номер НОМЕР_1 з ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці розширені, які не реагують на світло, неприродна блідість та в порушення п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адмінправопорушення відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за яке встановлена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що, на його думку, оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині доказів, внаслідок чого суд зробив невірні висновки, які призвели до винесення незаконного рішення у справі.

Зазначає, що суд не перевірив та не дав правової оцінки правомірності зупинки транспортного засобу під його керуванням. Безпідставність зупинки автомобіля суперечить ЗУ «Про дорожній рух», наступні дії поліцейських, в тому числі і процедура огляду водія, є неправомірними за правовим принципом «плодів отруйного дерева». В матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази його вини. Від проходження огляду він не відмовлявся.

При складанні документів йому не було забезпечене реальне право на допомогу адвоката. Крім того зауважує, що незрозуміло формулювання 1) керував з ознаками наркотичного сп`яніння, 2) відмовився від проходження огляду (якого саме не зазначено) і не зрозуміло в чому саме обвинувачується водій.

Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини та відсутність підстав для притягнення водія до адмінвідповідальності.

Водія не відстороняли від керування транспортним засобом, що також свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів.

Крім того, наголошує, що під час складання протоколу тривала повітряна тривога, але поліцейські наражали на небезпеку його життя.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляцію, просив її задовольнити по викладеним в ній доводам, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адмінправопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адмінправопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адмінправопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адмінправопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та іншими.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вважаю, що вищевказані вимоги закону місцевим судом виконано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується зібраними у справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується:

- даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 627717 від 12.02.2024 р. (а. пр. 1);

- даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, також дослідженого в судовому засіданні апеляційного суду (а. пр. 6), в ході якого було встановлено факт відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а саме в ЧОНД. Також, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був попереджений працівником поліції про те, що у разі відмови від проходження огляду на нього буде складений протокол про адмінправопорушення і незважаючи на це, ОСОБА_1 всіляко ухилявся від проходження огляду, комусь телефонував, консультувався, потім чекав адвоката, озвучував версію, що імовірно поліцейські домовляться з лікарем, не хотів їхати з поліцейськими, хоча і не відмовлявся від огляду, але мав намір їхати з іншими людьми, поліцейські більше 10 разів пропонували пройти огляд ОСОБА_1 , однак останній все одно відмовився від проходження огляду. Поліцейські відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом в усній формі.

Як вбачається з протоколу про адмінправопорушення, ОСОБА_1 скористався правом не надавати письмових пояснень з приводу вчиненого ним правопорушення, правом не отримувати копію протоколу та правом відмовитися від підпису протоколу.

Протокол містить відомості про роз`яснення ОСОБА_1 ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а тому доводи щодо порушення права на захист є неспроможними.

У протоколі міститься інформація про те, що посвідчення водія не вилучалось та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Протокол підписано працівником поліції.

Главою 21 КУпАП визначені особи, які беруть участь в справі про адмінправопору-шення. Відповідно до ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адмінправопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правничої допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ані адвокат, ані фахівець в галузі права з відповідними повноваженнями до апеляційного суду не з`явилися.

Фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції встановив вірно, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах достатніх, належних та допустимих доказів його вини, твердження, що від проходження огляду він не відмовлявся є необґрунтованими.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд дійшов висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту відмови ОСОБА_1 12.02.2024 р. о 00:24 год. від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони, що стало підставою для складання відносно нього протоколу про адмінправопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, та які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 відмовився виконати вимогу працівника поліції та пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Апеляційний суд наголошує, що через воєнний стан та вторгнення російських окупаційних військ, майже в усіх регіонах України з 25.02.2022 р. діє комендантська година та на час складання протоколу про адмінправопорушення комендантська година діяла і в м. Черкаси та Черкаській області з 00:00 до 04:00, під час якої заборонено пересування всіх цивільних осіб без спеціальної перепустки чи дозволу.

Під комендантською годиною слід розуміти заборону перебувати на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень особи. Варто залишатися вдома, а якщо пролунають сирени спуститися в укриття. Для пересування по населеним пунктам громадянам необхідно завжди мати при собі документ, що посвідчує особу, однак ОСОБА_1 ці вимоги порушив.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, які б унеможливили прийняття висновку судом. Дії працівників поліції в цілому відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103 та Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 9.11.2015 р. № 1452/735.

Інші доводи апеляційної скарги є формальними, такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів.

Суду апеляційної інстанції не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адмінправопорушення за ст. 130 КУпАП, жодних доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано.

Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адмінправопорушення та в доданих до нього матеріалах, і, відповідно до п. 2.5 ПДР України, проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, а підставою для висунення вимоги про необхідність проходження такого огляду на стан сп`яніння є виявлення поліцейським у особи ознак наркотичного сп`яніння, які передбачені п. 4 розділу І Інструкції.

На переконання апеляційного суду, документи у справі про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених ст. ст. ст. 33, 34 та 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є спів розмірним до вчиненого і справедливим.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанову суду необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів провадження, зокрема з відеозапису з відеокамер поліцейських вбачається зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що становить склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно доводів апеляції про те, що в матеріалах провадження відсутні докази перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій за наявності таких обставин зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин докази перебування в стані сп`яніння для правильного розгляду справи не потрібні.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Тому, безпідставними апеляційний суд вважає доводи скарги про те, що працівники поліції допустили порушення порядку та інструкцій направлення водіїв транспортних засобів на огляд з метою виявлення стану сп`яніння.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що водія не відстороняли від керування транспортним засобом, що також свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів, апеляційний суд зауважує, що згідно відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, також дослідженого в судовому засіданні апеляційного суду (а. пр. 6), в ході якого було встановлено факт відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, поліцейський усно повідомив ОСОБА_1 про те, що він відсторонений від керування транспортним засобом та останній відмовився від отримання копії протоколу, дачі пояснень, що є його правом, але був ознайомлений з протоколом про адмінправопорушення, оскільки поліцейський зачитав текст протоколу вголос.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Таким чином, з урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а постанова суду є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які докази відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати винуватість ОСОБА_1 , суду не надано.

Під час апеляційного перегляду апеляційним судом встановлена відсутність підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд вірно застосував норми матеріального права, без порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим судом повно та всебічно досліджені матеріали справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 30.05.2024 р. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А. В.