Дата документу Справа № 335/7434/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/178/24Головуючий у 1-й інстанції Мінаєв М.М.
Єдиний унікальний №335/7434/23Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Кальнія Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2023 року, якою

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 01.08.2023 року о 16 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись біля буд.18 по вул.Рекордній у м.Запоріжжі, під час зміни напрямку руху не переконався у безпеці маневру та вчинив зіткнення з автомобілем «Chevrolet AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Суддя на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрив провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи судом першої інстанції не було взято до уваги надані представником потерпілого докази, а саме: фототаблицю з місця події ДТП, де зафіксовано кінцеве розташування транспортних засобів та їх пошкодження.

Незважаючи на наявність складу передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення саме в діях ОСОБА_1 , районний суд оцінив не його дії, а дії потерпілого ОСОБА_2 .

Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що порушення п.10.1 ПДР водієм ОСОБА_1 ґрунтується лише на припущеннях. Відповідно до п.9.4 ПДР подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Таким чином, увімкнення сигналу повороту не звільняло водія ОСОБА_1 від виконання інших вимог ПДР.

Заслухавши представника потерпілого адвоката Кальнія Д.С., який підтримав апеляційну скаргу; ОСОБА_1 , який заперечив проти апеляційної скарги та просив постанову судді залишити без змін; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст.283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен дійти висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Аналізуючи висновки суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення у зв`язку із порушенням ним п.10.1 ПДР, апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими.

Визнаючи ОСОБА_1 невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що перед зіткненням він дійсно зупинився, маючи намір повернути ліворуч у в`їзд до подвір`я будинку, для чого увімкнув покажчик лівого повороту. Необхідність спочатку зупинитись була пов`язана з тим, що в цей момент у зустрічному напрямку проїжджав автомобіль. Свій автомобіль ОСОБА_1 розташував повністю на своїй смузі руху та викрутив колеса для повороту ліворуч. Після цього він відчув удар та побачив, що автомобіль Chevrolet AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , проїхав ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу та виконуючи маневр обгону, але при цьому зачепив автомобіль ОСОБА_1 та від удару відлетів трохи вперед і ліворуч, зіткнувшись з деревом. Від зіткнення автомобіль ОСОБА_1 також трохи змістився з того місця, де він стояв перед ДТП.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що дійсно рухався за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , який дійсно зупинився, створивши перешкоду для руху. При цьому потерпілий заперечив факт увімкнення ОСОБА_1 покажчика лівого повороту на своєму автомобілі. Тому, коли зустрічною смугою проїхав інший автомобіль, ОСОБА_2 прийняв рішення здійснити маневр обгону. Коли він виїхав на зустрічну смугу і кузови автомобілів приблизно зрівнялись, потерпілий відчув удар, від якого його автомобіль відлетів у дерево у зустрічному узбіччі.

Проте під час судового розгляду було допитано свідка ОСОБА_4 , який заявив, що бачив, як автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинився на своїй смузі руху із ввімкненим покажчиком лівого повороту свого автомобіля. При цьому передні колеса вказаного автомобіля були повернуті ліворуч, а сам автомобіль знаходився під невеликим кутом до уявної дорожньої розмітки, що розділяє смуги руху в обидві сторони. Приблизно через 15-20 секунд на зустрічну смугу руху на великій швидкості, близько 80-90 км/год, виїхав автомобіль Chevrolet AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснюючи обгін чи об`їзд автомобіля Volkswagen Passat, однак зачепив останній. Внаслідок зіткнення автомобіль Chevrolet AVEO відлетів ліворуч та зіткнувся з деревом на зустрічному узбіччі, а автомобіль Volkswagen Passat приблизно на один метр змістися по ходу свого руху.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Однак з показань свідка ОСОБА_4 , які не спростовано іншими матеріалами справи, водій ОСОБА_1 перед зміною напрямку руху (поворотом ліворуч) зупинився або, щонайменше, знизив швидкість свого автомобіля до мінімально можливої за даної дорожньої обстановки, та, не виїжджаючи на зустрічну смугу руху, увімкнув покажчик лівого повороту, інформуючи інших учасників дорожнього руху про свій намір повернути ліворуч.

Тим самим, водій ОСОБА_1 виконав вимоги 10.1. ПДР в частині вжиття заходів щодо безпечності запланованого маневру.

В даній дорожній обстановці, водії транспортних засобів, що рухались позаду ОСОБА_1 , тобто й ОСОБА_2 , повинні були діяти відповідно до вимог п. 14.2 ПДР, яким передбачено, що перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

За таких умов інші доводи учасників справи щодо місця зіткнення та взаємного розташування автомобілів до та після зіткнення, не спростовують наведених висновків суду.

Більш того, згідно із схемою ДТП, підписаної в тому числі й потерпілим ОСОБА_2 , місце зіткнення автомобілів перебуває в межах смуги руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 .. Проте обгін транспортного засобу передбачає виїзд транспортного засобу, який здійснює такий обгін, на зустрічну смугу руху із наступним поверненням автомобіля в свою смугу руху. Проте водій ОСОБА_2 , випереджаючи транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , не дотримався зазначеного положення і не обрав безпечного бокового інтервалу, випереджаючи автомобіль під керування ОСОБА_1 , що й призвело на переконання суду до настання ДТП.

Відтак, той факт, що безпосередньо перед зіткненням ОСОБА_1 дійсно міг почати здійснювати поворот ліворуч, не може бути підставою для притягнення його відповідальності, оскільки в цей момент він в силу вимог п. 1.4 ПДР мав право розраховувати, що інші учасники дорожнього руху також будуть дотримуватись вимог ПДР, тобто діяти відповідно до п. 14.2 ПДР.

Інших доказів на підтвердження винуватості водія ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

За наведених обставин зазначені в апеляційній скарзі заперечення не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми для рішення про необхідність про скасування судового рішення на зазначених в апеляційній скарзі підставах.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2023 року, про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар