ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 травня 2024 рокуСправа №: 695/805/24
Номер провадження 3/695/677/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 374417 від 15.02.2024 гр. ОСОБА_1 14 лютого 2024 року о 22 годині 35 хвилин на трасі Н-16 Благодатне-Черкаси не виконував законну вимогу поліцейського про припинення правопорушення, а саме дрібного хуліганства в формі нецензурної лайки, шарпав працівника поліції за бронежилет, поводив себе зухвало та нахабно.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 14 лютого 2024 року він їхав зі своєю дружиною та дитиною по трасі Золотоноша-Черкаси. Він побачив на узбіччі дороги автомобіль та патрульні машини та зупинився. Коли він підійшов до місця дорожньо-транспортної пригоди, то йому нанесли удар та наділи на нього кайданки.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 14.02.2024 року близько 21 години 40 хвилин він перебував у складі екіпажу АГАТ-104 разом із ОСОБА_3 . Під час несення служби на службовий планшет отримали виклик «ДТП з потерпілим» за адресою с.Благодатне, Черкаської області, Золотоніський район, магазин «Калинка» на трасі Н-16. Прибувши на місце виклику за адресою Черкаська область, Золотоніський район, с.Благодатне, траса Н-16 Золотоношо-Черкаси було виявлено автомобіль ЗАЗ110557, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 . Під час опрацювання виклику повз місце ДТП проїхав автомобіль Шкода під керуванням жінки, поряд сидів чоловік, який кричав та знімав подію на мобільний телефон. Зазначений автомобіль зупинився, з нього вийшов чоловік, який перебував у стані алкогольного сп"яніння. Було встановлено його особу, ним виявився ОСОБА_1 . ОСОБА_1 почав образливо чіплятись до ОСОБА_4 та інших громадян, які знаходились на місці події, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував застосуванням фізичної сили, поводив себе зухвало та агресивно, всіх знімав на мобільний телефон, кричав, що всі поліцейські хабарники, на зауваження не реагував. В цей час до ОСОБА_1 підійшла його дружина та забрала його. Але коли вони підійшли до своєї машини, ОСОБА_1 почав бити свою дружину, у зв"язку з чим вона почала кликати на допомогу. Крім того, із автомобіля вийшла дитина, яка теж плакала. Він підійшов до ОСОБА_1 та став вимагати щоб він припинив свої дії. Але ОСОБА_1 почав його штовхати, хапати за бронежилет та замахнувся на нього рукою, але він встиг ухилитись від удару. Після цього на підставі ст.ст.44,45 ЗУ «Про Національну поліцію» до ОСОБА_1 були застосовані фізична сила та спеціальні засоби «кайданки» Гр. ОСОБА_1 було доставлено до Золотоніського РУП ГУНП в Черкаській області для припинення правопорушення та складання відповідних адміністративних матеріалів. На ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне затримання, складено протокол про адміністративне правопорушення ВАВ 374414 за ст.173 КУпАП та ВАВ 374417 за ст.185 КУпАП. Подія безперервно фіксувалась на нагрудні бодікамери 471687, 472312.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 14.02.2024 року близько 21 години 40 хвилин він перебував у складі екіпажу АГАТ-104 разом із ОСОБА_2 . Під час несення служби на службовий планшет отримали виклик «ДТП з потерпілим» за адресою с.Благодатне, Черкаської області, Золотоніський район, магазин «Калинка» на трасі Н-16. Прибувши на місце виклику за адресою Черкаська область, Золотоніський район, с.Благодатне, траса Н-16 Золотоноша-Черкаси було виявлено автомобіль ЗАЗ110557, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 . Під час опрацювання виклику повз місце ДТП проїхав автомобіль Шкода під керуванням жінки, поряд сидів чоловік, який кричав та знімав подію на мобільний телефон. Зазначений автомобіль зупинився, з нього вийшов чоловік, який перебував у стані алкогольного сп"яніння. За допомогою бази УПНП було встановлено його особу, ним виявився ОСОБА_1 . ОСОБА_1 почав образливо чіплятись до ОСОБА_4 та інших громадян, які знаходились на місці події, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував застосуванням фізичної сили, поводив себе зухвало та агресивно, всіх знімав на мобільний телефон, кричав, що всі поліцейські хабарники, на зауваження не реагував. В цей час до ОСОБА_1 підійшла його дружина та забрала його. Але коли вони підійшли до своєї машини, ОСОБА_1 почав бити свою дружину, у зв"язку з чим вона почала кликати на допомогу. Крім того, із автомобіля вийшла дитина, яка теж плакала. ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_1 та став вимагати щоб він припинив свої дії. Але ОСОБА_1 почав штовхати ОСОБА_2 , хапати за бронежилет та замахнувся на нього рукою, але він встиг ухититись від удару. Після цього на підставі ст.ст.44,45 ЗУ «про Національну поліцію» до ОСОБА_1 були застосовані фізична сила та спеціальні засоби «кайданки» Гр. ОСОБА_1 було доставлено до Золотоніського РУП ГУНП в Черкаській області для припинення правопорушення та складання відповідних адміністративних матеріалів. На ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне затримання, складено протокол про адміністративне правопорушення ВАВ 374414 за ст.173 КУпАП та ВАВ 374417 за ст.185 КУпАП. Подія безперервно фіксувалась на нагрудні бодікамери 471687, 472312.

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасого затримання транспортного засобу, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов"язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст.251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідальність за ст. 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов"язків.

Відповідно до прав людини і громадянина встановлених в ст. ст. 21, 24 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Зазначений підхід відповідає ст. 7 Загальної декларації прав людини, яка проголошує, що усі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якого розрізнення, на рівний захист законом, а також ст. 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, яка закріплює, що всі люди є рівними перед законом і мають право без будь-якої дискримінації на рівний захист закону. Тим самим встановлюється формальна рівність перед законом незалежно від багатьох підстав: статі, раси, національності, мови, походження, тощо.

Рівність громадян перед законом полягає в тому, що стосовно кожної особи закон повинен мати однакову силу впливу. Перед законом всі повинні бути рівні, всі права повинні бути однаково захищеними. Закон однаковий для всіх, йому все одно фактично існуючі відмінності між людьми. Від нього вимагається неупередженість і повна сліпота до соціальних відмінностей людей у сфері права.

Винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених у судовому засіданні, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 374417 від 15.02.2024, згідно якого гр. ОСОБА_1 14 лютого 2024 року о 22 годині 35 хвилин на трасі Н-16 Благодатне-Черкаси не виконував законну вимогу поліцейського про припинення правопорушення, а саме дрібного хуліганства в формі нецензурної лайки, шарпав працівника поліції за бронежилет, поводив себе зухвало та нахабно. Під час складання протоколу проводилася відеозйомка на підставі Закону України №1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху». ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП був присутнім, копію даного протоколу отримувати відмовився, від надання пояснень також відмовився. При цьому зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав. Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ;

- рапортом поліцейського взводу 2 роти №3 батальйону УПП в Черкаській області ДПП Чорновол М., згідно якого 14.02.2024 року близько 21 години 40 хвилин перебуваючи у складі екіпажу АГАТ-104 разом із капралом поліції ОСОБА_3 під час несення служби із забезпечення публічної безпеки та безпеки дорожнього руху на службовий планшет отримали виклик «ДТП з потерпілим» за адресою с.Благодатне, Черкаської області, Золотоніський район, магазин «Калинка» на трасі Н-16. Прибувши на місце виклику за адресою Черкаська область, Золотоніський район, с.Благодатне, траса Н-16 Золотоношо-Черкаси було виявлено автомобіль ЗАЗ110557, державний номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_4 . Останній повідомив, що у зв"язку з тим, що йому назустріч виїхав автомобіль, який його засліпив, та погодними умовами, а саме туман та волога дорога, не впорався з керуванням та злетів у кювет. На місці події працювала БШМД Благодатне 15, які оглянули ОСОБА_4 та повідомили, що у нього легкі ссадна на тілі та незначна гематома на голові, від госпіталізації ОСОБА_4 відмовився. На місце події було викликано ДПРЧ 8 Золотоноша, які видключили газ в автомобілі. Ознак алкогольного чи наркотичного сп"яніння у водія не встановлено. Зв"язавшись у телефонному режимі з власником авто, останній повідомив, що ніяких претензій до ОСОБА_4 не має. ОСОБА_4 відмовився від дачі пояснень у письмовій формі згідно ст.63 Конституції України. Матеріали поліцейськими не складались. Подія фіксувалась на бодікамери 471687,472312.

Під час опрацювання виклику «ДТП з потерпілими» на місце події прибула невідома особа, яка перебувала у нетверезому стані, як пізніше було встановлено за допомогою бази УПНП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який почав образливо чіплятись до ОСОБА_4 та інших громадян, які знаходились на місці події, використовуючи нецензурну лайку та погрози застосування фізичної сили. На місце події було викликано екіпаж КУБ-300. Гр. ОСОБА_1 прямуючи до власного автомобіля разом із дружиною почав чіплятись до неї, внаслідок чого вона почала кричати та просити про допомогу. Також із машини вибігла дочка, яка також злякалась та почала кричати. ОСОБА_1 почав висловлюватись нецензурною лайкою в бік поліцейських та в бік дружини. На законну вимогу поліцейського припинити правопорушення гр. ОСОБА_1 не реагував та почав шарпати за бронежилет та штовхати поліцейського та намагався нанести удар по обличчю поліцейському, від якого зміг ухилитись. До гр. ОСОБА_1 згідно ст.44 ЗУ «про Національну поліцію» було застосовано фізичну силу та згідно ст.45 ЗУ «Про Національну поліцію» було застосовано спеціальні засоби «кайданки» та було ознайомлено з його правами. Дружина ОСОБА_1 повідомила, що він вчиняє фізичне насильство не вперше та від дачі письмових пояснень відмовилась в категоричній формі, так як переживає за себе та за свою доньку. Гр. ОСОБА_1 було доставлено до м.Золотоноша, вул.Січова, 3, до Золотоніського РУП ГУНП в Черкаській області для припинення правопорушення та складання відповідних адміністративних матеріалів. На ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне затримання АА156454, складено протокол про адміністративне правопорушення ВАВ 374414 за ст.173 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення ВАВ 374417 за ст.185 КУпАП. Подія безперервно фіксувалась на нагрудні бодікамери 471687, 472312.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що були досліджені у судовому засіданні, які містить фіксацію обставин адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що відеозаписи є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення і надають можливість повно та об"єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення. Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому суд зауважує, що майже увесь час, зафіксований на відеозаписах, ОСОБА_1 порушує громадський порядок, не реагує на зауваження, не виконує законні вимоги поліцейських про припинення правопорушення.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Під час огляду відеозаписів було встановлено, що з боку працівників поліції відсутні будь-які ознаки впливу на ОСОБА_1 та упередженості до нього з боку зазначених осіб. Дії працівника поліції в частині правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував в передбаченому законом порядку. Заперечень до адміністративного матеріалу по складеному протоколу про адміністративне правопорушення не подав. Відсутність в матеріалах справи наданих ОСОБА_1 доказів оскарження дій працівників поліції вказує на погодження ним зі складеним відносно нього протоколом.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 374417 від 14.02.2024 року відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки злісної непокори законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов"язків та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 про невизнання своєї вини, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи, та розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, яке грунтується на власній інтерпретації подій, але не доведено у судовому засіданні жодним доказом.

Суд звертає увагу на те, що норми Закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Судом не встановлено порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та вина його доведена встановленими судом доказами «поза розумним сумнівом».

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у складі Великої палати у рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні «Шмауцер протии Австрії» від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Поряд з цим, ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй в провину, мати достатньо часу для підготовки свого захисту, отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї, обов"язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов"язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст.6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, зважаючи, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у межах тих обставин, які зазначені у протоколі, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, повністю доводиться поза розумним сумнівом дослідженими в судовому засіданні доказами, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

При накладенні стягнення, суддя відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення та особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення згідно ст.ст. 34,35 КУпАП, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Виходячи з викладеного, суддя вважає за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 185 КУпАП.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2024 року складає 605,60 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які звільняються від сплати судового збору не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Керуючись ст.ст. 9, 23, 40-1, 173, 245, 252, 283, 284, 287, 294 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8 (восьми) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 136 (сто тридцять шість) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Суддя Бойко Н.В.