Справа № 449/1613/23
Провадження № 3/456/437/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

20 лютого 2024 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гула Л. В. , розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця,

за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 665764 від 28.11.2023 ОСОБА_1 в с. Мостище Львівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом «VOLVO FH 12.480», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КупАП.

ОСОБА_1 при розгляді справи вину заперечив, вказавши, що 28.11.2023 він, керуючи автомобілем «VOLVO FH 12.480», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався за маршрутом смт. Козова Тернопільської області - м. Звенигород Львівської області. Автомобіль, яким він керував, перебував у справному технічному стані. За дорогою слідкував уважно. Проїхавши по маршруту 78 км, близько 11:30 він рухався в с. Мостище Львівського району Львівської області. На вказаній ділянці дороги падав сніг, проте загалом видимість була доброю, дорожнє покриття було вкрите шаром снігу, під яким, як виявилось згодом, був шар нерозчищеного льоду (ожеледиця). Як наслідок, колеса автомобіля на вказаній ділянці дороги раптово втратили зчеплення, і керований ним автомобіль почало зносити на узбіччя. Відповідно в момент виявлення небезпеки він одразу вжив заходів до зупинки автомобіля для того, щоб не допустити зіткнення. Проте автомобіль знесло на узбіччя, що, у свою чергу, спричинило зіткнення. Відтак вбачається, що саме неналежний стан дорожнього покриття, тобто раптова зміна експлуатаційних характеристик дороги та дорожнього покриття, що зумовлено незадовільним станом його утримання, наявністю ожеледиці на даній ділянці дороги, а не порушення безпечного швидкісного режиму, призвело до того, що його транспортний засіб знесло на узбіччя. Також у матеріалах провадження (протоколі, схемі ДТП) відсутні відомості про те, що він внаслідок порушення п. 12.1 ПДР України пошкодив передбачені ст. 124 КУпАП транспортні засоби, вантаж, автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди, дорожні споруди чи інше майно, тобто про наявність потерпілої сторони.

Просить закрити провадження в адміністративній справі відносно нього за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, покликаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням чинного законодавства та не відповідає фактичним обставинам події, а в матеріалах справи відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, при розгляді справи ОСОБА_1 вказав, що наведена в протоколі подія відбулась не через необрання ним безпечного швидкісного режиму, а через неналежний стан дорожнього покриття, тобто через раптову зміну експлуатаційних характеристик дороги та дорожнього покриття, що зумовлено незадовільним станом його утримання, наявністю ожеледиці на даній ділянці дороги, а тому його транспортний засіб знесло на узбіччя.

Відповідно до вимог ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди» автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості. Покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у даному нормативному документі строкам.

Аналіз діючого законодавства дозволяє зробити висновок про те, що стан автомобільних доріг, за замовчуванням, повинен перебувати у справному стані, а у разі наявності будь-яких відхилень, власник автодороги повинен попередити водія про небезпеку.

Суд бере до уваги зазначені обставини, оскільки такі підтверджені належними та допустимими доказами, які долучено до матеріалів справи. Зокрема, долучені стороною захисту відомості GPS-трекера підтверджують швидкість автомобіля «VOLVO FH 12.480», д.н.з. НОМЕР_1 , 28.11.2023 з 11:00 до 11:30 в діапазоні 40-50 км/год. При цьому швидкість транспортного засобу безпосередньо перед зупинкою руху (з відповідною геолокацією, що відповідає місцю, вказаному в протоколі) становила 11 км/год. Крім цього, долучені фото та відеоматеріали з місця події підтверджують наявність не дощу, а мокрого снігу та ожеледиці, відомості синоптичних джерел на вказану дату підтверджують налипання мокрого снігу та наявність ожеледиці.

При цьому, долучена до матеріалів протоколу схема місця ДТП відомості про наявні дорожні знаки, які б обмежували швидкість руху, чи попереджали водіїв про незадовільний стан дорожнього покриття, не містить.

Крім цього, пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, порушення котрого інкримінується ОСОБА_1 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У свою чергу, визначення дорожньо-транспортної пригоди наведене у пункті 1.10 Правил дорожнього руху, за змістом котрого дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, встановлює стаття 124 КУпАП. Слід зазначити, що ця норма носить бланкетний характер, оскільки в диспозиції наведеної статті відсилає до інших актів законодавства, котрі регулюють та встановлюють порядок дорожнього руху на всій території України, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, законодавчого акта, котрі регламентують відносини у сфері дорожнього руху та дотримання його відповідних правил.

Разом з тим, долучені до матеріалів справи працівниками поліції матеріали не підтверджують у цілому ту обставину, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи учасником дорожнього руху, у вказаній дорожній обстановці, не дотрималася наведених у протоколі про адміністративне правопорушення вимог спеціального законодавчого акта пункту 12.1 Правил дорожнього руху, тобто будучи водієм, ОСОБА_1 порушив відповідні Правила, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, або ж внаслідок чого загинули або поранені люди, з огляду на наступне.

Так, вимоги пунктів Правил дорожнього руху, порушення котрих інкримінується ОСОБА_1 , як от пункт 12.1, стосується обов`язків водія, порушення котрих не має жодного відношення до події, що мала місце 28.11.2023 об 11:30 у с. Мостище Львівської області за участю вантажного автопоїзду у складі сідлового тягача марки «VOLVO» моделі «FH12/480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_1 не ставиться в провину перевищення ним безпечної швидкості руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Більше того, дотримання швидкісного режиму ОСОБА_1 підтверджується долученими до матеріалів справи відомостями GPS-трекера.

Крім цього, згідно зі ст. 124 КУпАП особа несе відповідальність за даною статтею у випадку порушення нею як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом правопорушення за ст. 124 КУпАП є суспільні відносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Проте, оскільки об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, то додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності.

Таким чином, особа несе відповідальність за ст. 124 КУпАП не за будь-яке порушення правил дорожнього руху, а лише коли таке порушення посягнуло на суспільні відносини у сфері власності.

Відповідно до ст. 319, 323 ЦК України власник розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; держава не втручається у здійснення власником права власності; ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник.

Відомості про те, що ОСОБА_1 внаслідок порушення п. 12.1 ПДР України пошкодив передбачені ст. 124 КУпАП транспортні засоби, вантаж, автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди, дорожні споруди чи інше майно за матеріалами провадження (протоколі, схемі ДТП) відсутні. Більше того, в долученій схемі ДТП містяться відомості про пошкодження та їх характер виключно щодо сідлового тягача марки «VOLVO», моделі «FH12/480», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, оскільки наведені в протоколі обставини не посягнули на суспільні відносини у сфері власності, які є обов`язковим об`єктом адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, то відсутній і сам об`єкт складу адміністративного правопорушення.

При цьому, варто звернути увагу й щодо невиконання поліцейським, який оформляв дані матеріали про адміністративне правопорушення, обов`язку по встановленню власника (розпорядника, утримувача чи підрядника по утриманню, тощо) електроопори, на яку здійснено наїзд, і відповідно не визначено статус такої особи. У свою чергу, виконання поліцейським зазначеного обов`язку дало б змогу перевірити належний стан утримання вказаного майна, а також встановити, чи існує причинний зв`язок між, імовірно, неналежним його утриманням та пошкодженнями транспортного засобу, котрий перебуває у власності ОСОБА_1 . В іншому випадку встановлений власник вказаного майна повинен бути зазначений у складеному протоколі про адміністративне правопорушення як потерпілий.

Відтак суддя за встановлених у судовому засіданні усіх обставин даної справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності дійшов висновку, що направлені до Стрийського міськрайонного суду Львівської області матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення та є сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року в справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» («Ireland v. The United Kingdom», заява № 5310/71) та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України» («Korobov v.Ukraine», заява № 39598/03). Окрім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 в справі № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Будь-які інші належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що при складенні матеріалів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не зібрано переконливих доказів його вини.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, відповідно до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що в діях ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У свою чергу, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. 247, 279, 283, 284, 287, 289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.В.Гула