ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/5586/24 Головуючий суддя І інстанції Цвіра Д. М.
Провадження № 33/818/1336/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника -Кузнецової А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Кузнецової А.А. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 14.03.2024 о 14 год. 12 хв. на а/д Київ-Харків-Довжанський 632 км керував транспортним засобом BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Не погодившись з судовим рішенням захисником ОСОБА_2 на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що працівники поліції зупинили автомобіль ОСОБА_1 безпідставно та всупереч ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а також матеріали справи не містять відомостей щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та щодо категоричної відмови від проведення огляду на стан сп`яніння. Крім того, відеозапис не є безперервним, що, на думку сторони захисту, є істотним порушенням вимог чинного законодавства та обумовлює скасування постанови суду першої інстанції.

Крім того, захисник ОСОБА_2 просила поновити їй пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.07.2024 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 та його захисник участі не приймали та копію постанови не отримували.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника.

В судовому засіданні захисник Кузнєцова А.А. підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Крім того, апелянт повідомила, що ОСОБА_1 відомо про місце, день та час розгляду апеляційної скарги, а також про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, оскільки позиція захисту узгоджена та викладена в апеляційній скарзі. Під час апеляційного розгляду адвокат Кузнєцова А.А. наполягала на тому, що працівники поліції не мали права зупиняти автомобіль ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять відомостей щодо відмови водія від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, захисник зазначила, що відеозаписом, який не є безперервним не зафіксовано того, що ОСОБА_1 згодом погодився на проведення огляду, однак працівниками поліції йому було у цьому відмовлено.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 013427 від 14.03.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 14.03.2024 о 14 год. 12 хв. на а/д Київ-Харків-Довжанський 632 км транспортним засобом BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру. Від керування транспортним засобом відсторонений (а.с. 1).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №013427 від 14.03.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «на окремому аркуші», що свідчить про те, що ОСОБА_1 скористався своїм правом, надавши пояснення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1); Про порушення своїх прав працівниками поліції ОСОБА_1 під час надання пояснень до протоколу не зазначив.

Відомостями письмових пояснень ОСОБА_1 встановлено, що 14.03.2024 року він випив одну склянку спиртного пива за адресою свого мешкання та сів за кермо власного транспортного засобу BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 та керував ним в напрямку с. Грушеваха та був зупинений на блок-посту на дорозі Київ Харків Довжанський 632 км (а.с.5).

Відповідно до відомостей копії посвідчення водія НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами категорій А, В, С1, С (а.с.6), а тому не виконання правил дорожнього руху особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в частині дотримання обов`язків водія є свідомими та умисними діями ОСОБА_1 .

Згідно відомостей акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу не проводився у зв`язку із його відмовою (а.с. 3).

Відомостями направлення на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не проводився у зв`язку із відмовою водія (а.с. 4).

Згідно відомостей рапорту працівника поліції А. Заглоби 14.03.2024 року на автомобільній дорозі Київ-Харків-Довжанський було зупинено автомобіль BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 для перевірки документів. В ході спілкування з водієм було встановлено, що ОСОБА_1 керує своїм автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Від виконання цієї законної вимоги поліцейського ОСОБА_1 відмовився (а.с.2).

Відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданих до протоколу ААД№013427 процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Факт керування підтверджується фрагментом відеозапису, де на блок-пості ОСОБА_1 особисто повідомив працівникам поліції, що керує транспортним засобом та рухається у напрямку с. Грушеваха. Після чого працівниками поліції було запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Від виконання цієї законної вимоги працівника поліції ОСОБА_1 відмовився.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про звернення до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції, які склали протокол про адміністративну відповідальність ААД№013427 від 14.03.2024 року. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними дій та складання матеріалів про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння. Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду, яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять. Не надано таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у її релевантному зв`язку із нормами Закону чинними на момент вчинення правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок уникати юридичної відповідальності.

За таких обставин, наявність неспростованих відомостей протоколу ААД№013427 та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського про проведення огляду водія на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта про безпідставність зупинки ОСОБА_1 є необґрунтованими з огляду на наступне.

Ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Згідно з п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби зокрема і в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Як вбачається із відомостей протоколу, а також відеозапису та інших відомостей наявних у матеріалах справи, ОСОБА_1 було зупинено на блок-пості на трасі Київ-Харків-Довжанський, що не суперечить вимогам ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» та відповідає вимогам Порядку.

За таких обставин, твердження апелянта про безпідставність зупинки ОСОБА_1 є суб`єктивними та необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про те, що матеріали цієї справи не містять відомостей про керування ОСОБА_1 транспортним засобом є суб`єктивними з огляду на наступне.

З відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 особисто зазначає працівникам поліції про керування ним транспортним засобом. А також про те, що рухається у напрямку с. Грошеваха. Разом з тим, відомостями письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності встановлено, що ОСОБА_1 14.03.2024 випив одну банку спиртного пива та сів за кермо власного транспортного засобу BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 та керував ним в напрямку с. Грошеваха. Після чого був зупинений на автомобільній дорозі Київ-Харків-Довжанський на блокпості.

З огляду на особливості цієї справи належить зазначити, що згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.

Матеріали цієї справи містять усі відомості, які працівники поліції та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вважали за необхідне до них долучити, Всі відомості оцінюються судом апеляційної інстанції у їх сукупності.

Таким чином, матеріали справи містять усі необхідні та достатні відомості, які дають підстави сторонньому спостерігачу стверджувати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом за вказаних у протоколі ААД№013427 від 14.03.2024 року обставинами.

За таких обставин доводи апелянта в цій частині є суб`єктивними та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Доводи сторони захисту про те, що матеріали справи не містять відомостей про надання ОСОБА_1 категоричної відмови від проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними та спростовуються відомостями відеозапису згідно якого водій ОСОБА_1 добровільно зазначає працівникам поліції про відмову у проведенні огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративну відповідальність погодився пройти огляд та отримав від працівників поліції відмову сприймаються судом критично, оскільки зазначене не міститься на відеозаписі, доданому до протоколу, а також у будь-яких інших доказах. Більш того належить зазначити, що після встановлення поліцейським факту відмови водія від проведення огляду посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративну відповідальність де і зафіксувати факт відмови. Разом з тим, норми чинного законодавства не передбачають процесуальної можливості після фіксування відмови водія від проведення огляду працівниками поліції розпочати визначену законом правову процедуру з проведення огляду на стан сп`яніння спочатку.

За таких обставин, дії працівників поліції в цій частині належить вважати законними, а доводи апеляційної скарги в цій частині обраним способом захисту ОСОБА_1 .

Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Кузнецової А.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши їй строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Кузнецової А.А. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков