ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/2851/23 Головуючий суддя І інстанції Васильєва Н. М.
Провадження № 33/818/25/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Бурми Ю.М. на постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 червня 2023 року стосовно ОСОБА_2 , -

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановою встановлено, що 27 травня 2023 року о 02-55 год. в м. Харкові, по вул. Колонна, буд. 48, водій ОСОБА_2 керував квадроциклом Bashan з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest та у КЗОЗ ХОНД відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки вищевказане правопорушення ОСОБА_2 допустив вдруге протягом року.

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову скасувати та закрити адміністративне провадження щодо нього у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо поновлення строку зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_2 участі не приймав, належним чином не повідомлявся, копію постанови не отримував.

Лише 17.07.2023 року захисник ознайомився з матеріалами справи та 27 було подано апеляційну скаргу.

Свої вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 не заперечував проти проходження огляду в медичному закладі, при цьому поліцейський навіть не надав йому направлення до медичного закладу, відсутнє таке направлення і в матеріалах справи.

Також в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Крім того, у оскаржуваній постанові відсутні висновки щодо квадроциклу Bashan, зокрема в частині належності вказаного квадроцикла до транспортних засобів в розумінні ПДР України.

Зазначає, що з матеріалів справи взагалі неможливо встановити який квадроцикл використовувався для перевезення осіб.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку правопорушника ОСОБА_2 та його захисника Шесточенко Т.І., які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, але апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так з матеріалів провадження вбачається, що дійсно в судовому засіданні ОСОБА_2 участі не приймав, належним чином не повідомлявся, копію постанови не отримував.

17.07.2023 року захисник ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи та 27.07.2023 року було подано апеляційну скаргу.

Названі обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак він підлягає поновленню.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_2 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_2 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_2 чи його захисник до суду не надали.

Апеляційний суд вважає, що обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я».

Як вбачається з матеріалів справи, вони містять акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27.05.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, а також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого 27.05.2023 року о 03 год 20 хв ОСОБА_2 направлявся для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», однак від проходження медичного огляду він відмовився.

Назване спростовує аргументи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 не надано направлення до медичного закладу,і що воно відсутнє в матеріалах справи.

Також, автор апеляційної скарги посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Натомість це спростовується відеозаписом з місця події від 27.05.2023 року, відповідно до якого встановлено, що після зупинки за кермом квадроциклом Bashan знаходився ОСОБА_2 , який і керував цим транспортним засобом.

Під час спілкування поліцейський повідомив ОСОБА_2 про те, що в нього є підозра, що він, як водій транспортного засобу, перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Надалі співробітник патрульної поліції запропонував водію ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest та у КЗОЗ ХОНД, оскільки у останнього були виявленні явні ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 відмовився в установленому законом порядку, про що самостійно повідомив поліцейського. При цьому поліцейський роз`яснив саме ОСОБА_2 права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також наслідки відмови від проходження такого огляду.

Таким чином твердження про те, що відсутні докази керування ОСОБА_2 квадроциклом є безпідставними.

Крім того, в апеляційній скарзі ставиться під сумнів наявність самого складу адміністративного правопорушення, враховуючи не з`ясування а ні працівниками поліції а ні судом технічних характеристик квадро циклу, яким керував ОСОБА_2 , в контексті належності квадроцикла до транспортних засобів в розумінні ПДР України.

Апеляційний суд вважає таке твердження безпідставним.

Отже, аналізуючи доводи апеляційної скарги в частині того, чи є квадроцикл транспортним засобом, то апеляційний суд зазначає наступне.

Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Проаналізувавши дану норму, слід дійти висновку, що у випадку, коли квадроцикл служить для перевезення осіб, зокрема, і самого водія чи його вантажу.

Як вбачається з матеріалів провадження, факт перевезення пасажира ОСОБА_2 не оспорюється.

Отже, в цьому випадку він ( ОСОБА_2 ) є повноправним учасником дорожнього руху, і квадроцикл вважається транспортним засобом, а тому особа, що керує таким транспортним засобом повинна нести відповідальність, за наявності для того підстав, за керування ним у стані сп`яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 є правильною, враховуючи наявність копії постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14.06.2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що в свою чергу підтверджує правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_2 , суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 червня 2023 року стосовно ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бурми Ю.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 червня 2023 року стосовно ОСОБА_2 , - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева