ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/4325/23 Номер провадження 33/814/523/24Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

за участю секретаря Владімірова Р.В.,

захисника-адвоката Грищенка М.С.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Грищенка Євгенія Сергійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 04 грудня 2023 року о 00:17 год. в м. Миргород по вул. Миргородських Дивізій,17, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES BENZ 280 SE, д.н.з. НОМЕР_1 ,з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Drager на місці та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Грищенко Є.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, вказує на відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не належність як доказу долученого до матеріалів справи відеозапису, який немає будь-яких відомостей про дату, місце, час здійснення відеозйомки, а відтак відсутні підстави приймати його до відома.

Зазначає, що працівниками поліції не вручався ОСОБА_1 примірник адміністративного протоколу, а факт відмови його отримання не підтверджений долученими відеозаписами та не звільняє поліцейських від обов`язку вручити чи направити такий протокол іншими можливими способами.

Окрім того, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я не зафіксована в присутності двох свідків.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами по справі є:

протокол серії ААД №628164 складений 04.12.2023 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАПщодо ОСОБА_2 , в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, з приміткою на звороті щодо заборони подальшого руху та залишення ТЗ на місці зупинки без порушення ПДР,

направлення на огляд до медичного закладу,

записи з бодікамери працівника поліції.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим та його захисником.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долученого до справи відеозапису з службового автомобіля, працівники поліції намагаються наздогнати автомобіль MERCEDES, що рухається містом під час комендантської години.

В цей час в патрульному автомобілі увімкнені проблискові маячки, а попереду їдучий автомобіль не реагує на їх спрацювання.

Після повороту автомобіля MERCEDES BENZ 280 SE, д.н.з. НОМЕР_1 праворуч та його зупинки на лівому узбіччі до нього під`їжджає поліцейській автомобіль з увімкненими проблисковими вогнями.

Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції повідомили йому про явні в нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи в лікарняному закладі.

Останній не заперечуючи перебування в стані алкогольного сп`яніння відмовився пройти огляд, вказуючи «Зачем. Я п`яний. Я Пив.» (00:34-00:36 год). При цьому ОСОБА_1 заперечував факт керування ТЗ, в подальшому зазначаючи, що він йшов пішки.

Вказані обставини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та порушення п. 2.5 ПДР стали підставою для складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту керування автомобілем ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються долученими відеозаписами.

Так, дійсно відеозапис зі службового автомобіля здійснено не на службовий відеореєстратор. Між тим, зафіксовані на ньому події, а саме переслідування автомобіля, узгоджуються з подальшим відеозаписом з бодікамери працівника поліції після під`їзду патрульного автомобіля до автомобіля MERCEDES BENZ 280 SE, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Приймаючи до уваги казаний відеозапис, який здійснювали працівники поліції під час слідування за автомобілем MERCEDES BENZ 280 SE містить інформацію про фактичні обставини правопорушення , а відтак в розумінні положень ст. 251 КУпАП, є належним доказом по справі.

Самі по собі заперечення ОСОБА_1 на бодікамеру про не керування ТЗ не заслуговують на увагу, оскільки інших осіб, які-б могли керувати автомобілем на відео не зафіксовано, як не повідомляє про таких осіб і сам водій.

Фактично увесь цей час автомобіль був в полі зору та фіксувався відеозаписом, на якому будь-які інші особи, окрім його власника ОСОБА_1 відсутні.

Доводи захисника щодо відсутності законної підстави зупинки автомобіля, не беруться до уваги, оскільки автомобіль було зупинено працівниками поліції під час дії комендантської години, порушення якої є достатньою підставою для зупинки транспортного засобу та перевірки особи з огляду на введений в країні воєнний стан.

Твердження захисника про необхідність фіксування відмови від проходження оглядна стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох щодо - відхиляється апеляційним судом, оскільки останні залучаються лише в разі неможливості здійснення процедури огляду за допомогою спеціальних технічних засобів (ст. 266 КУпАП). В даному випадку відмова водія ОСОБА_1 зафіксована на бодікамеру працівника поліції.

Присутність же двох свідків при складанні адміністративного протоколу взагалі на передбачена нормами КУпАП чи будь яких відповідних інструкцій.

Вказівка на те, що ОСОБА_1 не було вручено копію протоколу і це є свідченням порушення процедури складання адмінаьтративного протоколу - не заслуговують на увагу, оскільки останній особисто відмовився як від підпису в протоколі, так і від його отримання, вказуючи при цьому працівникам поліції - «Я не водій. Я йшов пішки», в зв`язку з чим копія не отриманої постанови була долучена до матеріалів справи.

Таким чином, під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчить про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин, наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про невчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна