ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2982/24 Номер провадження 33/814/990/24Головуючий у 1-й інстанції Калько О. С. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., із секретарем ОСОБА_1 ,

за участі:

захисника адвоката Павленка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Павленка О.А. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м.Полтава від 31 січня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.7 ст.121, ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України, та, із застосуванням положень ст.36 КпАП України, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір в сумі 605, 60 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він 02.05.2024 року, о 20.47 год., по вул.Шведська Могила, 1, в м.Полтава, керував мотоциклом „ІЖ Планета 3, без державного номерного знаку, який не був зареєстрованим у встановленому законом порядку протягом 10 днів з моменту придбання, повторно протягом року, будучи особою, яка не отримувала посвідчення водія відповідної категорії, та з з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.5, 2.13, 30.1 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.7 ст.121, ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді, в частині визнання винуватості за ч.7 ст.121, ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України, скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень.

Зазначає, що Акт про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції не складався.

Крім того, ОСОБА_2 придбав транспортний засіб 02.05.2024 року, тобто в день складення протоколу, тому визначений законом строк на реєстрацію, він не пропустив.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час слухання в судове засідання не з`явився. Про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив.

Вислухавши захисника ОСОБА_3 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_2 складів адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України, ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02.05.2024 року.

Відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили мотоцикл „ІЖ Планета 3, без державного номерного знаку, та виявили у водія ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці та в закладі охорони здоров`я ОСОБА_2 відмовився.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Водночас, відсутність в матеріалах справи Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, не спростовує висновків судді про винуватість ОСОБА_2 та не може слугувати підставою для скасування чи зміни прийнятого рішення.

Разом з тим, диспозицією ч.5 ст.126 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч.5 ст.126 КпАП України відповідальність настає за повторне протягом року вчинення правопорушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 , повторно протягом року, керував транспортним, будучи особою, яка не має права на керування транспортними засобами, оскільки не отримував посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_2 повідомив, що посвідчення водія відповідної категорії не має.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки відділу АП УПП в Полтавській області ОСОБА_2 отримував посвідчення водія категорії „В (автомобілі) та „С (автомобілі, призначені для перевезення вантажів).

02.05.2024 року, о 18.20 год., ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КпАП України, а саме за керування транспортним засобом, особою яка не має права на керування транспортним засобом, а саме не набула посвідчення водія відповідної категорії.

Тобто, всупереч доводам захисника, в діях ОСОБА_2 містяться ознаки повторності.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Тому посилання щодо недоведеності вини ОСОБА_2 , а також допущення порушень в ході складання протоколів та розгляду справи в місцевому суді є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду в цій частині є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

Разом з тим, доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КпАП України, заслуговують на увагу з огляду на таке.

Диспозицією ч.6 ст.121 КпАП України передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Відповідно до ч.7 ст.121 КпАП України відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у повторному протягом року керуванні водіями транспортними засобами, не зареєстрованими або не перереєстрованими у встановленому порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення виражається в умислі або необережності.

Суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.

Крім того, положеннями п.30.1 ПДР України визначено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 02.05.2024 року, о 20.47 год., по вул.Шведська Могила в м.Полтава, ОСОБА_2 , повторно протягом року, керував транспортним засобом, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку протягом 10 днів з моменту його придбання.

При цьому, у протоколі не наведено, коли саме ОСОБА_2 набув чи отримав право на володіння мотоциклом „ІЖ Планета 3, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Крім того, з огляду на наявний в матеріалах справи відеозапис, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_2 повідомив, що придбав мотоцикл 02.05.2024 року, тобто в день складення протоколу про адміністративне правопорушення, а тому визначений законом строк на реєстрацію, він не пропустив.

Такі доводи працівниками поліції спростовані не були.

Суд же не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, оцінюючи вищевикладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому постанова судді в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Отже, апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 253, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Павленка О.А. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м.Полтава від 31 січня 2024 року, в частині визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КпАП України, скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КпАП України.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська