Справа № 517/598/24
Провадження № 3/517/487/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року с-ще Захарівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчко О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Протокол складений начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ОСОБА_2 .

Відповідно до адміністративних матеріалів наданих суду встановлено, що 02 травня 2024 року біля 18 год 20 хв., поблизу с-ща Затишшя Роздільнянського району Одеської області, на відстані до 25000 метрів від лінії державного кордону, було виявлено ОСОБА_1 , який в групі осіб, а саме з ОСОБА_3 , намагався перетнути державний кордон на вихід з України до Р.Молдова на напрямку с-ще Затишшя (Україна) с. Колосове (РМ) поза пунктом пропуску, в пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 09 травня 2024 року, не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив (зв.а.с. 1). Крім цього, про вказане судове засідання ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення йому SMS-повідомлення, що підтверджено довідкою про доставку SMS (а.с. 14). Варто наголосити, що у матеріалах справи наявна підписана ОСОБА_1 заявка на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення (а.с. 10).

Також, у матеріалах справи міститься власноручно написана ОСОБА_1 заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він зазначив, що вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнає повністю. Про результати розгляду справи просив повідомити за вказаним ним номером мобільного телефону (а.с. 9).

09 травня 2024 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», від адвоката ОСОБА_4 на захист ОСОБА_1 надійшла заява, у якій він просив відкласти судове засідання, призначене на 09 травня 2024 року о 12 год 45 хв., у зв`язку із необхідністю надання адвокату часу для ознайомлення із матеріалами справи про адміністративне правопорушення та подачі заперечень на протокол (а.с. 15).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відкладено на 17 травня 2024 року 11 годину 00 хвилин.

16 травня 2024 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», від адвоката ОСОБА_4 на захист ОСОБА_1 , надійшло клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 21-24).

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 17 травня 2024 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення йому SMS-повідомлення, що підтверджено довідкою про доставку SMS (а.с. 18).

Адвокат Лісневський Д.О. в судове засідання, призначене на 17 травня 2024 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 19). Водночас 16 травня 2024 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», від адвоката Лісневського Д.О. на захист ОСОБА_1 , надійшло клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Отже, ураховуючи те, що ОСОБА_1 та його представник адвокат Лісневський Д.О. були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило, а також беручи до уваги те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи за їх відсутності.

У клопотанні адвокат вказує на те, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю з огляду на наступне. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується за спробу перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску в групі осіб. Для наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.204-1 КУпАП необхідно встановити факт спроби перетинання ним державного кордону з України поза встановленими пунктами пропуску та наявність прямого спільного умислу на незаконний перетин державного кордону групою осіб. Протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки за своєю суттю протокол є процесуальним документом, який складений уповноваженим органом щодо вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП та який є підставою для подальшого провадження у справі. Обставини, викладені в протоколі, підлягають перевірці та оцінці за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначає, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення, будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт спроби незаконного перетинання державного кордону України до матеріалів справи не долучено. Зокрема до протоколу додано схему місцевості виявлення правопорушення, яка вказує на місце виявлення правопорушника с-ще Затишшя Роздільнянського району Одеської області, ймовірний маршрут руху та ймовірне місце перетину ДКУ. Проте, саме по собі знаходження особи в с-щі Затишшя Роздільнянського району Одеської області не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а ймовірний маршрут руху та ймовірне місце перетину ДКУ є лише припущеннями та не є доказами вини особи у вчиненні правопорушення. Додані до матеріалів справи пояснення ОСОБА_1 були надані під психологічним тиском та погрозами відправити особу на лінію фронту та не є належним доказом. Додана до матеріалів справи доповідна записка про результати проведення перевірочних заходів також не є належним доказом по справі, оскільки інформація, яка викладена в ній є припущенням посадової особи, яка не підтверджена жодним документом. Отже з протоколу та матеріалі не вбачається того, які безпосередні дії вчинив ОСОБА_1 з метою здійснення спроби перетину державного кордону України, оскільки лише сам факт перебування його в с-щі Затишшя Роздільнянського району Одеської області на відстані 25 000 метрів від лінії державного кордону не може свідчити про такий намір, відсутні будь-які докази спроби перетину державного кордону України, оскільки законом не встановлено заборону перебування чи пересування громадян в контрольованих прикордонних районах, а лише зазначено обов`язковість наявності в них документів, що підтверджують особу.

Дослідивши письмове клопотання адвоката, докази надані на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення суд зауважує наступне.

Відповідно до ст. 252 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є самостійним доказом у справі про адміністративне правопорушення, та має бути оцінений за правилами оцінки доказів.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом МВС України № 898 від 18.09.2013, складений уповноваженою особою Державної прикордонної служби, в присутності ОСОБА_1 .

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі право мати захисника, що засвідчено підписом ОСОБА_1 , примірник протоколу отримав, доповнень та зауважень не останній не мав. Також ОСОБА_1 таким правом, як зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень з боку осіб, які складали протокол про адміністративне правопорушення. Будь-яких скарг на дії працівників прикордонної служби суду надано не було.

Отже за таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимим доказом у справі щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Твердження адвоката стосовно схеми місцевості виявлення правопорушення та доповідної записки про результати проведення перевірочних заходів, які на його думку є лише припущеннями, осіб які їх склали та не є доказами вини у вчиненні правопорушення суд не приймає уваги з огляду на наступне.

Так, нормами КУпАП та Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом МВС України від 18.09.2013 № 898, не передбачено при оформленні матеріалів справи за ст. 204-1 КУпАП, обов`язкового складання схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення та доповідної записки про результати проведення перевірочних заходів.

Разом з тим в пункті 9 розділу вказаної вище Інструкції зазначено, що до протоколу за наявності долучаються матеріали, що підтверджують факт учинення адміністративного правопорушення. Кожний документ повинен мати реквізити (дату, адресу, назву, підпис, а у визначених законом випадках - штампи, печатки), відповідати законодавству, своєму призначенню та містити достовірну інформацію.

Відповідальною особою як докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення до протоколу було додано схему місцевості виявлення правопорушення, з якої можливо встановити місце виявлення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , напрямок їх руху та ймовірне місце перетину ними державного кордону в обхід встановлених пунктів пропуску через державний кордон України та доповідну записку про результати проведення перевірочних заходів, з якої вбачається отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від невідомої особи через месенджер «Telegram» порад та вказівок щодо незаконного перетину державного кордону та вчинення останніми послідовних дій спрямованих на їх виконання, з метою подальшого незаконного перетину державного кордону.

За таких обставин суд приймає до уваги додані до матеріалів справи схему місцевості виявлення правопорушення та доповідну записку про результати проведення перевірочних заходів, як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки вони дають можливість встановити інформацію щодо спроби незаконного перетину державного кордону та повністю узгоджуються з іншими доказами як в цілому, так і в деталях та є такими, що не викликають сумніву.

Крім цього, посилання адвоката у своєму письмовому клопотанні на те, що пояснення ОСОБА_1 надані під психологічним тиском та погрозами, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб прикордонної служби при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , були незаконними та протиправними. Відповідна версія викладена адвокатом вже через деякий час після спілкування з клієнтом ОСОБА_1 , а тому оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті уникнення особи від відповідальності за вчинене правопорушення. Також судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які б призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, заяви та інших документів, які містяться у матеріалах справи. Разом з тим, у матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій працівників прикордонної служби щодо нього або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку самостійно чи через представника.

Щодо доводів адвоката викладених ним у письмовому клопотанні відносно того, що ні з протоколу, ні з матеріалі не вбачається того, які безпосередні дії вчинив ОСОБА_1 з метою здійснення спроби перетину державного кордону України, оскільки лише сам факт перебування його в с-щі Затишшя Роздільнянського району Одеської області на відстані 25000 метрів від лінії державного кордону не може свідчити про такий намір суд зазначає наступне.

Так відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 02 травня 2024 року біля 18 год 20 хв., поблизу с-ща Затишшя Роздільнянського району Одеської області, на відстані до 25000 метрів від лінії державного кордону, було виявлено ОСОБА_1 , який в групі осіб, а саме з ОСОБА_3 , намагався перетнути державний кордон на вихід з України до Р.Молдова на напрямку с-ще Затишшя (Україна) с. Колосове (РМ) поза пунктом пропуску, в пішому порядку (а.с. 1).

Відповідно до власноручно написаних письмових пояснень ОСОБА_1 від 02 травня 2024 року вбачається, що він хотів перетнути державний кордон України. Свою вину визнає, доповнень та зауважень не має (а.с. 4).

Згідно із власноручно написаною ОСОБА_1 письмовою заявою від 02 травня 2024 року вбачається що останній свою вину у скоєному правопорушенні, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП визнав повністю. Про результати розгляду справи просив повідомити на вказаний ним мобільний номер (а.с. 9).

Тобто з наведеного вбачається, що 02 травня 2024 року біля 18 год 20 хв. ОСОБА_1 (мешканець м. Павлоград Дніпропетровської області) та ОСОБА_3 (мешканець м. Одеса), були затримані працівниками прикордонної служби в с-щі Затишшя Роздільнянського району Одеської області (прикордонному районі), при намаганні спроби перетину державного кордону України.

Зазначене свідчить, що у ОСОБА_1 був наявний умисел щодо спроби незаконного перетину державного кордону особу України, який він намагався спільно з ОСОБА_3 реалізувати.

Крім цього, твердження адвоката про те, що ОСОБА_1 знаходився в с-щі Затишшя Роздільнянського району Одеської області на відстані 25000 м від лінії державного кордону України та при цьому не вчиняв жодних дій направлених на спробу незаконного перетину державного кордону, є також безпідставними та необґрунтованими, оскільки адміністративна відповідальність за ст. 204-1 КУпАП настає за незаконний перетин або спробу незаконного перетинання державного кордону України, а для кваліфікації дій за вказаною статтею не вимагається наближення до державного кордону на певну визначену відстань.

До того ж адвокат не довів суду мету перебування ОСОБА_1 на території Роздільнянського району Одеської області в зазначеному в протоколі місці.

За таких обставин суд відхиляє викладені в клопотанні доводи представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Лісневського Д.О., щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В свою чергу винність ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 255876 від 02 травня 2024 року, з якого вбачаються дані про його особу, дату, час, місце та обставини скоєного ним правопорушення, який останній підписав без будь-яких зауважень щодо його змісту (а.с. 1); рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ОСОБА_2 , згідно якого він 02 травня 2024 року біля 18 год 20 хв. будучи в прикордонному наряді «ГрР» на напрямку с-ще Затишшя (Україна) с. Колосове (РМ) виявив 2 громадян України, які намагалися здійснити незаконний перетин державного кордону України з Республікою Молдова на вихід з України поза пунктом пропуску, в пішому порядку (а.с. 2); схемою місцевості виявлення правопорушення, з якої встановлено, що 02 травня 2024 року о 18 год 20 хв. два чоловіки призовного віку, були виявлені в близькості від лінії державного кордону України з Республікою Молдова. Напрямок руху виявленої групи з с-ща Затишшя (Україна) в напрямку с. Колосове (Р.Молдова) на вихід з України, в обхід встановлених пунктів пропуску через державний кордон України (а.с. 3); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 02 травня 2024 року, згідно яких він власноручно вказав, що дійсно намагався перетнути державний кордон України. Свою вину визнає в повному обсязі, доповнень та зауважень немає (а.с. 4), доповідною запискою про результати проведення перевірочних заходів із затриманими громадянами, з якої вбачається, що ОСОБА_1 під час бесіди знайомий, котрий на даний час перебуває за кордоном повідомив, що знає особу котра зможе допомогти у перетині кордону та надав його нік-нейм «VLAD», сказавши, що потрібно написати даній особі в месенджер «Телеграм». Зв`язавшись з даною особою ОСОБА_1 було повідомлено, що послуга з виїзду за кордон буде коштувати 4000 доларів США. На дану пропозицію ОСОБА_1 погодився. 02 травня 2024 року він прибув до м. Одеса на поїзді, після чого організатор повідомив, що потрібно купити квиток на електропоїзд сполученням Одеса-Вапнярка до залізничної станції Затишшя (перед цим знайти оголошення про продаж авто в даному населеному пункті за невеликі кошти, це для того, що коли до нього підійдуть прикордонники була історія чому він перебуває в контрольовано-прикордонному районі), зв`язатися з продавцем і повідомити, що він приїде ввечері. На платформі ОСОБА_1 познайомився із ОСОБА_3 . Приїхавши до околиці с-ща Затишшя особи були виявлені військовослужбовцями ДПСУ та в подальшому запрошенні для проведення фільтраційних заходів та складання протоколів про адміністративне правопорушення (а.с.6).

Отже, винність ОСОБА_1 підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, повно та всебічно досліджених судом, отриманих з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із положеннями ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до абзацу першого п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Згідно Переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 1998 року № 1199 (із подальшими змінами) «Про контрольовані прикордонні райони» в Одеській області таким, серед інших, є увесь Роздільнянський район, де запроваджений прикордонний режим.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Окрім того, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.

Суд наголошує на тому, що згідно матеріалів справи ОСОБА_1 (особа призовного віку, мешканець м. Павлоград Дніпропетровської області) був виявлений прикордонниками 02 травня 2024 року о 18 год 20 хв. на відстані до 25000 м від лінії державного кордону, поблизу с-ща Затишшя Роздільнянського району Одеської області (в районі у якому запроваджений прикордонний режим).

Отже, зазначене вище, а саме місце виявлення ОСОБА_1 прикордонним нарядом, близькість перебування його від лінії державного кордону, в сукупності з іншими дослідженими доказами, свідчить про умисні дії останнього спрямовані на спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску, групою осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме спроба перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення ураховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, відношення до скоєного правопорушення, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлені.

При визначенні виду адміністративного стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 , за вчинення вказаного адміністративного правопорушення суд приймає до уваги обставини справи та характер вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , особу порушника, відношення до скоєного, а також ураховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зважаючи на вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Отже, з ОСОБА_1 також потрібно стягнути судовий збір в сумі 605 грн 60 коп., сплата якого передбачена п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 23, 33, 40-1, 204-1, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів Фрунзівський р/с в Од.обл./отг.смт.Захарівка/21081100, код отримувача (за ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача (стандарт IBAN) UA0015672, код класифікації доходів бюджету 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ТУ ДСА в Од.обл./отг.смт.Захарівка/22030101, код отримувача (за ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача (стандарт IBAN) UA0015672, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Згідно із ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, накладеного на нього, тобто 20400 гривень, що передбачено ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з дня її винесення.

Суддя: