Справа № 525/551/24
Провадження №3/525/282/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.05.2024 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судового засідання Хоменка М.М.,

з участю прокурора Миргородської окружної прокуратури Погребського С.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, тимчасом не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності раніше не притягалася,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі КУпАП),

у с т а н о в и в :

Рішенням позачергової другої сесії восьмого скликання Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 20.11.2020 «Про затвердження першого заступника з питань діяльності виконавчих органів» ОСОБА_1 з 01.12.2020 затверджено на посаду першого заступника з питань діяльності виконавчих органів та присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії посад. Також вказаним рішенням прийнято з 01.01.2021 зберегти ОСОБА_1 5 ранг державного службовця категорії «Б» та становити 5 ранг посадової особи місцевого самоврядування. Розпорядженням Гоголівського селищного голови від 27.11.2020 №251-к «Про прийом на роботу» ОСОБА_1 з 01.12.2020 прийнято по посаду першого заступника селищного голови Гоголівської селищної ради з питань діяльності виконавчих органів з посадовим окладом згідно штатного розпису. 01.12.2020 ОСОБА_1 склала Присягу посадової особи місцевого самоврядування. Розпорядженням Гоголівського селищного голови від 30.08.2022 №310-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 » ОСОБА_1 з 30.08.2022 звільнено з посади першого заступника селищного голови виконавчого комітету Гоголівської селищної ради. Рішенням позачергової тридцять п`ятої сесії восьмого скликання Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 30.12.2022 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 по справі №440/7563/22 ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника з 31.08.2022. Рішенням чергової тридцять восьмої сесії восьмого скликання Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 14.03.2023 «Про звільнення першого заступника селищного голови» та Розпорядженням Гоголівського селищного голови від 15.03.2023 №105-к/тр «Про звільнення ОСОБА_2 » ОСОБА_1 , у зв`язку зі скороченням штату працівників звільнено з посади першого заступника селищного голови з 15.03.2023.

ОСОБА_1 , яка до 15.03.2023 перебувала на посаді першого заступника селищного голови Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради, являючись суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно примітки до статті 172-6 КУпАП, п. п. «в», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог частини 1 статті 45 та абзацу першого пункту 2-7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (не пізніше 31.01.2024), а саме лише о 16 год. 22 хв. 13.03.2024 подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , яка до 15.03.2023 перебувала на посаді першого заступника селищного голови Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради, являючись суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно примітки до статті 172-6 КУпАП, п. п. «в», п. 1 ч. 1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог частини 1 статті 45 та абзацу першого пункту 2-7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (не пізніше 31.01.2024), а саме лише о 16 год. 39 хв. 13.03.2024 подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи звільненою 15.03.2023 з посади першого заступника селищного голови Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради, являючись суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно примітки до статті 172-6 КУпАП, п. п. «в», п. 1 ч. 1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог частини 2 статті 45 та абзацу першого пункту 2-7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (не пізніше 31.01.2024), а саме лише о 17 год. 02 хв. 13.03.2024 подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою суду від 09.05.2024 справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП об`єднані в одне провадження.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину визнала та пояснила, що декларації несвоєчасно подала ненавмисно, через постійне лікування. Вона достовірно знала, що змінами внесеними до Закону їх необхідно було подати до 31.01.2024, проте з 28.11.2023 вона захворіла та проходила постійне лікування. Не заперечує, що мала можливість подати декларації у строк встановлений законом. Підтримала письмові пояснення подані по справі, просила справу закрити за малозначністю вчинених адміністративних правопорушень, посилалася на скрутне матеріальне становище, оскільки через проблеми зі здоров`ям тимчасово не працює.

Прокурор Миргородської окружної прокуратури Погребський С.В. обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, підтримав, зазначив про наявність у діях ОСОБА_1 ознак діяння, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та просив застосувати адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, зокрема: протоколами про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП №117 від 23.04.2024, №118 від 23.04.2024 №119 від 23.04.2024, роздрукованими з офіційного сайту Національного агентства з питань запобігання корупції відомостями про час подання декларацій та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

У пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994).

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд, заслухавши думку прокурора Миргородської окружної прокуратури Погребського С.В., пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , детально дослідивши наявні матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку і давши їм належну оцінку приходить до переконання, що є доведеною вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

За загальними правилами ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, суд визнає щире каяття ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Аналізуючи обставини справи, вчинене діяння, яке є корупційним правопорушенням, суд приходить до переконання про неможливість застосування до ОСОБА_1 положень ст. 22 КУпАП, оскільки вказане правопорушення, не є малозначним.

Важливість протидії корупційним проявам і створення атмосфери суспільного неприйняття корупційних вчинків є нагальною проблемою сьогодення і звільнення від відповідальності за вчинення корупційних правопорушень на підставі ст. 22 КУпАП, на переконання суду нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення та мету адміністративного стягнення визначені в статтях 1 та 23 вказаного кодексу.

Враховуючи вищевикладене, принципи справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, положення ст. 61 Конституції України, з урахуванням суті та характеру вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, того, що вона раніше до адміністративної відповідальності не притягалася, відсутність обставин, що обтяжують її відповідальність, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, у сукупності вищевикладених обставин та їх взаємозв`язку, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що сприятиме реалізації принципів, передбачених ст. 23 КУпАП, принципів справедливої адміністративної процедури та не становитиме особистий надмірний тягар для особи у світлі правових позицій Європейського Суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 61 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 1, 3, 12, 45, 52 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 23, 33, 36, ч. 1 ст. 172-6, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути звернена до виконання протягом 3 місяців з дня її винесення, а в разі її оскарження чи опротестування з дня розгляду скарги або протесту.

Суддя Я.В. Прасол