Справа № 199/3488/24
ПОСТАНОВА

іменем України

13.05.2024 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої як фізична особа-підприємець, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 23.04.2024 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, зазначено про те, що ОСОБА_1 23.04.2024 о 10:15 години за адресою: АДРЕСА_1 здійснювала реалізацію тютюнових виробів без відповідної ліцензії на даний вид діяльності.

ОСОБА_1 була сповіщена про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою, в тому числі повідомленням у додаток «Viber», яке доставлено адресату о 15:32 годині 02.05.2024, проте до суду не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надала.

За таких обставин слід зазначити, що ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007 та «Трух проти України» від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином, зважаючи на відсутність клопотань від неї про відкладення розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , що узгоджується із приписами ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, до суду надійшла справа, до якої долучені: протокол про адміністративне правопорушення; довідка за результатами розгляду звернення працівника поліції про те, що за адресою: місто Дніпро, вул. Берегова, 91 виявлений факт порушення правил торгівлі; рапорт поліцейського про те, що за адресою: місто Дніпро, вул. Берегова, 91 виявлено в кіоску реалізацію тютюнових виробів без відповідної ліцензії на їх реалізацію; протокол огляду від 23.04.2024, згідно якого предметом огляду являються тютюнові вироби, які реалізувались без відповідної ліцензії на даний вид діяльності, а саме: «JM» - 30 шт., «UT» - 16 шт., вищезазначену продукцію було вилучено у присутності двох понятих; рапорт працівника поліції про те, що за адресою: АДРЕСА_1 виявлений факт порушення правил торгівлі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка здійснювала реалізацію тютюнових виробів без відповідної ліцензії на даний вид діяльності.

У той же час долучені поліцейським докази не містять даних про те, що ОСОБА_1 23.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 здійснювала продаж тютюнових виробів, оскільки факт торгівлі тютюновими виробами не зафіксовано, свідків, які б придбавали тютюнові вироби у ОСОБА_1 , не встановлено та не опитано, закупка тютюнових виробів за вищевказаною адресою у ОСОБА_1 не здійснювалася. Тобто, доказів того, що будь-хто 23.04.2024 придбав тютюнові вироби за адресою: АДРЕСА_1 , де відсутня ліцензія на даний виді діяльності, до справи не долучено.

Відповідно справа не містить доказів того, що за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалася господарська діяльність з реалізації тютюнових виробів без відповідної ліцензії.

Протокол огляду від 23.04.2024 є недопустимим доказом, оскільки в ньому не зазначена адреса, не вказано приміщення чи назву торгівельної точки, де були вилучені тютюнові вироби, не зазначено продавця або власника вилученого товару.

За таких обставин відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, про те, що ОСОБА_1 здійснювала реалізацію тютюнових виробівбез відповідної ліцензії на даний вид діяльності, є припущенням, не підтвердженим жодними доказами.

У зв`язку з цим слід зазначити, що ч. 1 ст. 164 КУпАП встановлює відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Тому сам по собі факт вилучення тютюнових виробів, без фіксації факту продажу таких тютюнових виробів, тобто без фіксації факту провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню та без фіксації відсутності відповідної ліцензії на торгівельному місці, не може утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), слід виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки її вину не доведено належними та допустимими доказами, «поза розумними сумнівом», приймаючи до уваги і те, що протокол про адміністративне правопорушення фактично обґрунтовано на припущеннях, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко