Справа № 738/975/24
№ провадження 3/738/385/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 року місто Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складі:

судді - Волошиної Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Іванько А.С.,

особи, стосовно якої вирішується

питання про притягнення

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілої - ОСОБА_2

pозглянувши матеpiали пpо пpитягнення до адмiнiстpативної вiдповiдальностi: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу Укpаїни пpо адмiнiстpативнi пpавопоpушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №232204 від 22 квітня 2024 року, 21 квітня 2024 року близько 22.00 год ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2016 року народження, а саме штовхав її, висловлювався в її бік нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що сварка з дружиною виникла у зв`язку тим, що він прийшов додому пізно увечері та не зміг відкрити двері, щоб потрапити у будинок, а коли зайшов, почав будити дружину та питати чому вона замкнула двері та не пускала його додому. Сварка мала обопільний характер, на даний час вони примирилися.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила пояснення свого чоловіка ОСОБА_1 , не заперечувала, що вона закрила двері із середини будинку та не пускала чоловіка в будинок.

Заслухавши особу, яка стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, потерпілу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону слідує, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 21 квітня 2024 року близько 22.00 год за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2016 року народження.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, а саме штовхав її, висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю.

Під час розгляду справи, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд встановив, що конфлікт (сварка) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 квітня 2024 року виник на побутовому рівні.

Суд не встановив достеменних відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насилля по відношенню до дружини ОСОБА_2 в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , оскільки до протоколу уповноваженою особою органу Національної поліції не додано беззаперечних доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, якими могли бути, окрім письмових пояснень ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 , неупереджених свідків, відеозаписи з нагрудних камер поліцейських тощо.

В матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_2 з приводу притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за фактом вчинення ним домашнього насильства по відношенню до неї в присутності малолітньої дитини.

Докази завдання чи можливості завдання шкоди потерпілій до протоколу про адміністративне правопорушення також недодані, тому й відсутні підстави стверджувати, що внаслідок сварки, хтось із сторін зазнав шкоди чи постраждав більше, ніж інший.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно із вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, оскільки відсутні докази вчинення ним будь-яких насильницьких дій стосовно дружини ОСОБА_2 в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 ..

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП необхідно закрити, згідно з положеннями пункту першого статті 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 23, 251, 247, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.В. Волошина