Справа № 944/7646/23
Провадження №3/944/406/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2024 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Колтун Ю.М., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно з протоколу серія ААД№ 634946 від 28.11.2023 волій ОСОБА_1 24.06.2023 о 12 год 30 хв на а/д М10 Західний обхід м.Львова 0 км с.Рясне-Руське Яворівського району Львівської області будучи учасником ДТП за вказаною адресою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме від здачі крові на етанол, відмовився у приміщенні КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» за адресою м.Львів вул.Миколайчука, 9, що підтверджується листом від 17.11.2023 № 8589. Запис в журналі реєстрації амбулаторних хворих (форма 0074/0). Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Станько І.Я. подала до суду письмове клопотання, яке підтримала у судовому засіданні. Вказала на те, що 24.06.2023 коли сталася дорожньо-транспортна пригода ОСОБА_1 отримавши черепну травму двічі втрачав свідомість, оскільки внаслідок зіткнення з іншим автомобілем вдарився в лобну частину голови, де розсік шкіру. В лікарні ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» його обстежив лікар-нейрохірург ОСОБА_2 , про що склав консультаційний висновок спеціаліста форми №028/о. У консультативному висновку спеціаліста не було зазначено інформації щодо ознак, які вказують на наявність в особи алкогольного сп`яніння. Окрім цього, в об`єктивній частині протоколу від 28.11.2023 зазначено посиланням на «Журнал реєстрації амбулаторних пацієнтів», де міститься запис «від здачі кров на етанол відмовився», однак під час перебування ОСОБА_1 у лікарні до нього підійшов працівник медичного закладу із запитанням чи проводити вакцинацію від правця, а коли ОСОБА_1 сказав, що відмовляється від вакцинації, йому надали для підпису журнал і сказали, де підписуватися, зазначивши поставити два підписи. Відтак, ним було поставлено підпис у двох місцях, де були поставлені працівником лікарні відмітки. Жодних інших запитань, в тому числі щодо здачі крові на етанол не озвучували.

Захисник вказує на те, що в даній ситуації відбулося ДТП, внаслідок якого один із учасників потрапив в медичний заклад для отримання медичної допомоги, тобто працівники лікарні були зобов`язані відібрати зразки біоматеріалу. Окрім цього, не лише ОСОБА_1 повинен був пройти медичний огляд, а й інший учасник ДТП, однак працівниками патрульної поліції не було забезпечено дотримання вимог Інструкції.

Захисник зазначає, що при складенні оскаржуваного протоколу, в об`єктивній частині працівником патрульної поліції не зазначено переліку ознак, які були наявні у ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення. Також на відеозаписах на нагрудних камерах поліцейських не зафіксовано факт вимоги поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння на місці події, а також поліцейськими не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі на такий стан.

Окрім цього, для проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі поліцейським повинно бути складене направлення для такого проходження, яке вданому випадку не складалося.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_3 просила провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, враховуючи обставини викладені в його письмовому клопотанні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, пояснила, що 24.06.2023, коли сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , вона перебувала на пасажирському сидінні, а в подальшому супроводжувала його у лікарні. Оскільки ОСОБА_1 втратив свідомість, він був доставлений лікарню Святого Пантелеймона, де отримав необхідну медичну допомогу. Надалі до ОСОБА_1 звернувся працівник медзакладу з пропозицією пройти вакцинацію від правця, однак останній від вакцинації відмовився, що підтвердив своїм підписом у журналі.

Дослідивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному вивченні справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №634946, який у порушення ст.254 КУпАП складений 28.11.2023, тобто понад п`ять місяців після події, надано:

- відеофайли, які містяться на DVD-R дисках, які долучено до матеріалів справи;

- довідку інспектора поліції щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія;

- повідомлення КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» №260201-вих-01.09.2023;

- копії аркушів журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів №23;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ;

- запит на інформацію УПП у Львівській області щодо медогляду ОСОБА_1 та відповідь на нього КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про відсутність підстав надання інформації мотивована ст. 391 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я»;

- копію консультаційного висновку спеціаліста;

- копію протоколу від 18.07.2023 серія ААД №262347;

- копії рапортів слідчого ВРЗ СТ СВ Львівського РАП №2 ГУ НП у Львівській області від 24.06.2023;

- копію схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення.

Як передбачено ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пунктів 5, 6 Розділу ІІ, пунктів 1, 2 Розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всупереч наведеним нормам, поліцейські не дотрималися порядку фіксації виконання своїх службових обов`язків та не надали суду безперервного відеозапису.

Відтак, суддею досліджено відофайли, які містяться на DVD-R дисках, які долучено до матеріалів справи. З досліджених відеофайлів убачається, що відсутні відомості про відеофіксацію повідомлення інспектором поліції про те, що у водія наявні ознаки сп`яніння та які саме, що є явно недостатнім для повного і об`єктивного встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. За таких обставин, виникає обґрунтований сумнів, що у водія були ознаки алкогольного сп`яніння.

Також працівником поліції в протоколі не вказано ні назву, ні модель, ні серійний номер пристрою, який застосовувався для відео зйомки, не зазначено номер та серію диску.

Відеофайли було записаний на невідомий пристрій, інформацію про який не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, та в інших матеріалах справи, а тому такий не є належним доказом у справі.

Таким чином, судом встановлено істотне порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та Інструкції № 1026 затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції врегульований ст. 266 КУпАП, а також «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до п. 2 Розділу І вказаної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу І Інструкції, визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктами 7 та 8 Розділу І вказаної Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я). У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

За п. 3 Розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Тобто, законодавець чітко встановив вимоги до порядку проведення огляду на стан сп`яніння, як на місці, так і в закладах охорони здоров`я, що зобов`язує співробітників поліції, а також медичних працівників таких закладів дотримуватись вказаного порядку,

Так, огляд водія на стан сп`яніння може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов спеціальну підготовку та лишень щодо водія, який має ознаки алкогольного сп`яніння, та якого було направлено на огляд у встановленому законом порядку.

При цьому вимоги щодо проведення огляду особи на стан сп`яніння є імперативними та недотримання їх має наслідком визнання такого огляду недійсним.

Разом з тим, працівниками поліції зазначені вимоги Інструкції та ст. 266 КУпАП не дотримані.

Під час дослідження в судовому засіданні відео файлів установлено, що відомості, які занесені до протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам.

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме від здачі крові на етанол, ОСОБА_1 відмовився у приміщенні КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» за адресою м.Львів вул.Миколайчука, 9, що підтверджується листом від 17.11.2023 № 8589. Запис в журналі реєстрації амбулаторних хворих (форма 0074/0).

При цьому, з досліджених в судовому засіданні відеофайлах не зафіксовано вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, також жодної інформації про законні вимоги та підстави для такого огляду відеофайли не містить.

Водночас працівниками патрульної поліції обов`язок щодо фіксації відмови та проведення огляду за наявності ознак сп`яніння, був неправомірно покладений на працівників закладу охорони здоровя, що є грубим порушенням вимог законодавства.

Суддя звертає увагу, що до матеріалів справи не долучено направлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, на огляд в медичному закладі, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідної форми наведеної в додатку 1 до Інструкції.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 24.06.2023 діагноз Ругера забійна рана лобової ділянки зліва. АС?. Лікар не відбирав зразків біологічного середовища, не проводив лабораторних досліджень. У висновку не зафіксовано відмову особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження медичного освідування.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, проведення огляду із порушенням встановленого порядку є недійсним, а тому вважаю, що в даному випадку такий огляд слід вважати недійсним, оскільки було порушено процедуру проведення огляду.

З письмових пояснень самого ОСОБА_1 та показів свідка ОСОБА_4 судом було установлено, що особі не було запропоновано поліцейським пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння, також лікарем закладу охорони здоров`я не озвучено вимогу надати для лабораторних досліджень зразки біологічного середовища ОСОБА_1 , що є порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Наведені факти свідчать про неналежність означених доказів, які не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом. Таким чином викликають певних сумнівів дії працівників поліції під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер.

Зважаючи вищенаведене, суддя двйшов висновку, що вказані дії працівників поліції були спрямовані не на усунення та припинення адміністративного правопорушення, як того вимагають норми чинного законодавства, а на вчинення дій з метою складання щодо водія протоколу про адміністративне правопорушення.

Лише чітке дотримання працівниками поліції процедури порядку фіксації виконання своїх службових обов`язків свідчить про законність їх дій та допустимості висновків, викладених у протоколі, як доказу вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст.62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

З огляду на викладене, в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б поза розумним сумнівом доводили винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Суддя Ю.М. Колтун