ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9842/23

Провадження № 33/4820/194/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому з участю секретаря Мельничук К.С., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Плющ Л.П., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду ОСОБА_1 15.04.2023 року о 23 год. 48 хв. в м. Хмельницькому по проспекту Миру, 46, керував автомобілем Citroen C-ELYSEE д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу драгер, результат тесту позитивний 1,12 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9(а) ПДР України і вчинив правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року скасувати, провадження по справі закрити на підставі ст. 247 ч.1 п. 1 КУпАП у звязку з відсутностю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Крім того апелянт просить поновити термін апеляційного оскарження постанови, оскільки в судовому засіданні участі не брав, копії постанови не отримував, про її прийняття йому стало відомо з постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2024 р., зі змістом якої ОСОБА_1 ознайомився в ЄДРСР.

Вважає, що складений відносно нього протокол ААД №406417 не відповідає фактичним обставинам справи, є необєктивним, складений з порушення його права на захист.

Вказує, що автомобілем він не керував, оскільки не вміє керувати ним, а лише сидів в автомобілі друга його батька та з цікавості натискав на кнопки на панелі управління. Працівниками поліції безпідставно було висунуто вимоги надати водійське посвідчення, вийти з автомобіля та пройти тестування. Тому в протоколі про адміністративне правопорушення неправильно зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем і що його зупинили.

Апелянт наголошує і на тому, що він водійського посвідчення немає та ніколи його не отримував.

Зазначає, що відповідно до відеозапису, поліцейським запропоновано під диктовку написати в протоколі замість пояснення «надам в суді», що і позбавило його можливості будь-що заперечити або викласти фактичні події.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення складено молодшим лейтенантом ОСОБА_2 але тестування проводив інший поліцейський, який з порушенням законодавства був свідком і як свідок надав пояснення в матеріалах адміністративної справи. Проте не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Крім того, цей працівник поліції склав направлення для освідування ОСОБА_1 в медичному закладі та акт огляду, які йому так і не вручили, що підтверджується відеозаписами. Тобто, вказані документи є сумнівними та виготовлені свідком, а не особою, що склала протокол. Як наслідок, такий протокол, що складений з порушення вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягається до відповідальності.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи захисник Плющ Л.П. підтримала доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , просила її задовольнити з підстав, викладених у ній, не заперечувала проти розгляду справи без участі ОСОБА_1 , повідомила про узгодженість правової позиції.

За таких обставин, визнаю можливим справу розглянути без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки перешкод для такого розгляду, визначених ч. 3 ст. 268 КУпАП, немає.

Мотиви суду

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки такий пропущений з поважних причин, зокрема, останній не був присутній у судовому засіданні 11.10.2023 року, копії оскаржуваної постанови не отримував а відомості щодо присутності захисника Плющ Л.П. в судовому засіданні є помилковими.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №406417 від 15.04.2023 року, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 15.04.2023 року о 23 год. 48 хв. в м. Хмельницькому по проспекту Миру, 46, керував автомобілем Citroen C-ELYSEE д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу драгер, результат тесту позитивний 1,12 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9(а) ПДР України і вчинив правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП (а.с. 1);

- роздруківки результату тестування «DRAGER Alkotest 6810», результат тестування - 1,12 ‰ (а.с.5);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови (а.с.3);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 15.04.2023 року (а.с.4);

- відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що додані на диску до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №406417 від 15.04.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest на місці зупинки транспортного засобу (а.с.8).

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

За результатами апеляційного перегляду провадження суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є надуманими, і спростовуються наведеними доказами.

Апеляційні твердження щодо відсутності в матеріалах справи факту керування транспортним засобом суд вважає неспроможними та виходить з наступного. З матеріалів провадження, зокрема, відеозапису, вбачається, що працівники поліції висловлювали ОСОБА_1 законні вимоги щодо надання посвідчення водія, реєстраційних документів на автомобіль. Останній дійсно повідомив про відсутність у нього відповідного посвідчення, проте на запитання поліцейського куди він їхав, повідомив, що викинути сміття, не заперечував факту керування транспортним засобом. Отже, підстав сумніватись, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на момент його зупинки працівниками поліції апеляційний суд не вбачає, апеляційні доводи, де він доводить протилежне, суд вважає обумовленими позицією захисту.

Матеріали справи містять постанову старшого лейтенанта поліції УПП в Хмельницькій області Вибодовського В.В. від 16.04.2023 року, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.2 КУпАП, накладеного за керування транспортним засобом без прав на керування. Факт відсутності прав керування транспортними засобами ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не заперечував, що підтверджується відеофіксацієй подій.

Апеляційний суд відкидає апеляційні доводи захисту в тій частині, що ОСОБА_1 через відсутність у нього прав на керування ТЗ не може бути підданий адміністративному стягненню у виді позбавлення прав керування транспортним засобом. Такі обставини ніяким чином не спростовують факту його перебування в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а отже його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП. Адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом накладено судом на ОСОБА_1 у межах санкції ст. 130 ч.1 КУпАП, яка передбачає таке стягнення, відсутність у ОСОБА_1 прав керування транспортним засобом, не є підставою для звільнення його від адміністративного стягнення у виді позбавлення прав керування транспортним засобом.

Твердження апелянта про те що, поліцейським йому було запропоновано під диктовку написати в протоколі замість пояснень « пояснення надам в суді», що позбавило його можливості будь-що заперечити або викласти фактичні події, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надавати пояснення та заперечення проти висунутого обвинувачення як на місці оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, так в і суді першої та апеляційної інстанції. З відеозаписів не вбачається, що працівники поліції будь-яким чином перевищили свої службові повноваження та змушували ОСОБА_1 до вчинення певних дій або підписання документів.

Слушними є твердження апелянта щодо неможливості залучення в якості свідків поліцейських, причетних до складання протоколу про адміністративне правопорушення. З матеріалів провадження вбачається, інспектор взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП України ст. лейтенант поліції Вибодовський В.В. не є свідком, а є посадовою особою яка складала матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Пояснення, що містяться на а.с. 6 апеляційний суд вважає не належним та недопустимим доказом, оскільки вони не містять пояснень свідка, сторонньої особи в розумінні ст. 272 КУпАП, а містять лише посилання на відео фіксацію події адміністративного правопорушення. Виходячи з положень ст. 266 КУпАП, у разі відео фіксації події адміністративного правопорушення, залучення свідків на підтвердження обставин адміністративного правопорушення працівниками поліції не передбачено, і не є обов`язковим. Оскільки відео фіксація правопорушення у даному випадку долучена до матеріалів провадження, тому пояснення, що містяться на а.с.6 матеріалів, апеляційний суд вважає помилково складеними.

Апеляційний суд виходить з того, що направлення на огляд ОСОБА_1 водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 15.04.2023 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15.04.2023 року та відповідно протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №406417 від 15.04.2023 року є допустимими доказами на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Апеляційні доводи про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, є необ`єктивним, складений в порушення прав на захист ОСОБА_1 , спростовуються положеннями ст. 251 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопо рушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення і узгоджується з іншими доказами у справі, тому підстав для сумніву належності та неконкретності протоколу про адміністративне правопорушення не має.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Отже, судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАПу виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя: