Провадження № 3/643/3595/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

24.09.2024 року о 20 год. 04 хв. у м. Харкові по вул. Валентинівська, буд. 24, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Валентинівська у дворі буд. 24, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «BMW ХЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Коновал А.М. просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, посилаючись на те, що:

-ОСОБА_1 24.09.2024 року не керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки в цей день після 17:00 год. та поспіль перебував у себе вдома, відпочивав після робочого дня, доки йому не зателефонували з невідомого йому номеру телефону і невідомий чоловік попросив його вийти до автомобіля. Згодом невідомим чоловіком виявився працівник поліції, який безпідставно звинуватив ОСОБА_1 у причетності до невмотивованої пригоди;

-фактично всі звинувачення на адресу ОСОБА_1 базуються лише на показах невідомого свідка, і жодних доказів, на підставі яких поліцейський дійшов висновку про причетність ОСОБА_1 до дорожньо-транспортної пригоди матеріали справи не містять;

-наданий свідком відеозапис є неналежним доказом у справі, в матеріалах справи відсутній жодний процесуальний документ щодо наявного відеоматеріалу, долученого до справи працівниками поліції;

-відповідно до постанови Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а у разі відсутності у постанові (протоколі) посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, він не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення правопорушення.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пунктом 10.9 Правил дорожнього руху передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

ІV. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 24.09.2024 серії ЕПР1 № 136222, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- схемою місця ДТП від 24.09.2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.09.2024 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 24.09.2024 року, відповідно до яких 24.09.2024 року він перебував за адресою м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 24, біля останнього під`їзду вийшов невідомий чоловік та сів до автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , і коли він здавав назад то здійснив наїзд на припаркований автомобіль «BMW ХЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого від`їхав і припаркувався біля останнього під`їзду буд. № 24 по вул. Валентинівській, після чого закрив авто та пішов до під`їзду. Свідок викликав на місце поліцію;

- відеозаписом, наданим свідком ОСОБА_2 , з якого вбачається як автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на припаркований автомобіль «BMW ХЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також фотознімками, на яких відображено локалізацію ушкоджень транспортних засобів;

- рапортом працівника патрульної поліції від 24.09.2024 року, відповідно до якого прибувши на виклик за адресою м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 24 було виявлено заявника свідка ОСОБА_2 , який повідомив що бачив як водій автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив наїзд на припаркований автомобіль «BMW ХЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та пішов у невідомому напрямку. Після цього було виявлено ОСОБА_1 , на якого вказав заявник, що саме він керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Власника автомобіля BMW ХЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на місці не було. Свідок надав відеозапис ЄО12842.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Доводи захисника в частині того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був учасником дорожньо-транспортної пригоди і доказів протилежного матеріали справи не містять суд відхиляє і розцінює як обраний спосіб захисту та спробу змоделювати ситуацію на свою користь з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі доводи спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які в силу приписів ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є належними та допустимими доказами.

При цьому, заперечуючи факт керування стороною захисту не зазначено про конкретну особу, зокрема її ім`я або прізвище, яка б потенційно, з його слів могла керувати автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у дворі біля будинку № 24 по вул. Валентинівській у м. Харкові, де проживає ОСОБА_1 .

У свою чергу, об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а інша особа, матеріали справи не мітять.

Постанова Московського районного суду м. Харкова від 07.11.2024 у справі № 643/11427/24 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, жодним чином не підтверджує той факт, що ОСОБА_3 взагалі не керував транспортним засобом, оскільки виходячи зі змісту вказаної постанови не вбачається, що суд установив цей факт, а підставою для закриття провадження у справі стало відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки працівники поліції його не зупиняли.

При цьому, суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою, але ОСОБА_1 не скористався процесуальною можливістю і не звертався зі скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності, в тому числі щодо незаконних дій працівників поліції під час складання протоколу.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом та не надав суду доказів на підтвердження його версії щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності.

При цьому суд зазначає, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено саме цією особою і вона є винною у вчиненні цього правопорушення.

Відхиляються також посилання захисника на постанову Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, оскільки зазначені у ній висновки стосуються дотримання вимог ст. 283 КУпАП при складанні працівниками поліції постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, як остаточного рішення у справі, а не при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Більш того, вказана справа стосується інших обставин вчинення адміністративного порушення, розглянута в порядку КАС, а не КУпАП, а отже висновки, викладені у ній не є обов`язковими для судів, які розглядають справи про адміністративні правопорушення в порядку, визначеному КУпАП.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 124, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA0020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).

3. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

5. У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

6. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

7. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко