Справа № 344/1906/24
Провадження № 3/344/1577/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Лазарів О.Б., за участю законного представника потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №578798 від 17.01.2024 року зазначається, що 13.12.2023 року близько 15-00 год., 13.12.2023 року близько 15-30 год., 06.12.2023 року близько 15-20 год., 08.11.2023 року близько 12-20 год. на території ліцею імені ОСОБА_3 , що по вул. Калуське Шосе в м. Івано-Франківську, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив булінг (цькування) стосовно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке виразилося у психологічному та економічному насильстві (систематичне вираження нецензурними словами, що принизило честь та гідність потерпілого, кидання рюкзака), разом із іншими учнями 7-В класу ліцею імені ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказала, що її син не вчиняв щодо ОСОБА_5 булінг та будь якого психологічного, чи економічного насильства. Разом з тим зазначила, що булінг щодо ОСОБА_5 вчиняв саме однокласник ОСОБА_6 . Тому просила суд провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-4 КУпАП, щодо неї закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_1 суду повідомила, що її малолітній син ОСОБА_7 систематично потерпає від цькувань однокласників ліцею імені ОСОБА_3 , в тому числі від ОСОБА_4 теж. У 2022 році вона зверталася до адміністрації ліцею і класного керівника та повідомляла про протиправні дії однокласників по відношенню до її сина. Після чого з дітьми працювали шкільні психологи та працівники ювенальної превенції, ознайомлювали дітей із поняттям булінгу, його наслідками та відповідальністю. Результат був тимчасовий та у 2023 році цькування стало жорстокішим. На початку грудня 2023 року цькування сина однокласниками ліцею імені ОСОБА_3 продовжилося.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , законного представника потерпілого ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження в справі відповідно до п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.3-1 ч.1 ст.1 Закону України "Про освіту" булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України "Про освіту" учасниками освітнього процесу є: здобувачі освіти; педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники; батьки здобувачів освіти; фізичні особи, які провадять освітню діяльність; інші особи, передбачені спеціальними законами та залучені до освітнього процесу у порядку, що встановлюється закладом освіти.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 31 ЦК України малолітньою особою є фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №578798 від 17.01.2024 року та доданих до нього письмових матеріалів судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою особою, матір`ю якого є ОСОБА_2 .

З матеріалів справи та пояснень, наданих в судовому засіданні всіма учасниками судового процесу, вбачається ознаки булінгу (цькування) стосовно потерпілого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке виразилося у психологічному та економічному насильстві (систематичне вираження нецензурними словами, що принизило честь та гідність потерпілого, кидання рюкзака) учнями 7-В класу ліцею імені ОСОБА_3 .

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Частиною 1 ст.173-4 КУпАП передбачена відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, ч.2 цієї ж статті передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене групою осіб або повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, ч.3 цієї ж статті передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, ч.4 цієї ж статті передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною другою цієї статті, вчинене малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, а ч.5 цієї ж статті передбачена відповідальність за неповідомлення керівником закладу освіти уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про випадки булінгу (цькування) учасника освітнього процесу.

Проаналізувавши ст. 173-4 КУпАП суд приходить до висновку, що суб`єкт адміністративного правопорушення передбаченої статті може бути як загальним, так і спеціальним. Булінг стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи вчинений учасником освітнього процесу, або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу передбачає наявність загального суб`єкта адміністративного правопорушення. Булінг вчинений лише малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років передбачає наявність спеціального суб`єкта адміністративного правопорушення.

Отже, фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч.2 ст. 173-4 КУпАП, оскільки дії описані у протоколі про адміністративне правопорушення були вчинені спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення, в той же час диспозиція ч.2 ст. 173-4 КУпАП стосується загального суб`єкта адміністративного правопорушення.

Тобто, відповідальність за дії описані у протоколі про адміністративне правопорушення батьків або осіб, які їх замінюють, передбачена саме ч.4 ст.173-4 КУпАП.

В той же час, суд не вправі вийти за межі визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.

Вказане свідчить про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-4 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Дані обставини не дають змогу суду зробити відповідні висновки про можливість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-4 КУпАП.

Суд також звертає увагу, що відповідно до Конституції України, вимог КУпАП та численної практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є обов`язковими для України, притягнення особи до юридичної відповідальності може бути здійснено судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Застосування стандарту «поза розумним сумнівом» закріплено також в численних рішеннях Верхового Суду та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, розумний сумнів означає сумнів, що базується не на одній лише теоретичній можливості або такий, який виник лише з підстав того, щоб уникнути небажаного висновку, а такий, відносно якого можуть бути надані підстави, що можна підтвердити наданими фактами.

Суд наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Таким чином, під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-4 КУпАП відносно ОСОБА_2 , достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості останньої у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.173-4 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №578798 від 17.01.2024 року - здобуто не було.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.247, 283-287, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-4 КУпАП відносно ОСОБА_2 - закрити у зв`язку із відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Олег ЛАЗАРІВ