Справа № 717/1909/24
Провадження № 3/724/1631/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року м.Хотин

Суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Скрипник С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону, майстер-сержант, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.172-15 ч.2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

За підсудністю з Чернівецького апеляційного суду до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №24 від 26 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 вбачається, що інспектор прикордонної служби 1 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_1 26 червня 2024 року не належним чином організував службу прикордонного наряду відповідно до одержаного наказу, не здійснював постійний контроль за діями підпорядкованих йому прикордонників, що у свою чергу призвело до того, щ транспортні засоби, які слідували через контрольний пост, до електронного журналу «КрП» (Ліванці) практично не заносились.

Своїми діями, інспектор прикордонної служби 1 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_1 порушив ст.ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 5, глави 1, розділу 2 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року №1261, в умовах особового періоду, здійснив недбале ставлення до своїх службових обов`яязків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-15 ч.2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. ст. 10, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, вину не визнав суду пояснив, що викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності, оскільки він здійснював у зазначений період свої обов`язки відповідно до Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, а особою, яка склала щодо нього адміністративний протокол не доведено належними і допустимими доказами «поза розумним сумнівом» викладених у протоколі обставин. Всі автомобілі, без винятку, які рухалися через контрольований пост заносилися до електронного журналу, чому вони не відобразилися на сервері йому не відомо, при цьому зазначив, що неодноразово доводив підпорядкованим йому прикордонникам про необхідність внесення вказаної інформації у електронний журнал.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справа відносно нього підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності зі ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст.283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не проаналізував належним чином наявні в справі докази.

Відповідно ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.1-3 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, …, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. 251 КУпАП).

Положеннями ч.1 ст.256 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Протокол про військове адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не містить даних, які вказують на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, зокрема не зазначено обставин які б свідчили про його службову недбалість, які дії він зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, невиконання яких ставиться йому у провину. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 мав реальну можливість виконати ті чи інші обов`язки, але через недбале чи не сумлінне ставлення до них, їх не виконав.

Судом встановлено, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП фактично стали додаткові докази, а саме висновок службового розслідування відповідно до службової записки заступника начальника загону (а.с. 11-16), та який складений на основі службової записки заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності від 02.07.20214 року (а.с.17).

Тобто у матеріалах адміністративного провадження відсутні первинні пояснення свідків події, а саме молодшого п/н (курсанта Національної поліції України) щодо внесення чи не внесення даної інформації в електронний журнал.

Окрім того, наведеними вище нормами адміністративного законодавства не передбачено складання протоколу про адміністративне правопорушення на підставі висновку службового розслідування, дані документи не мають доказової бази та не можуть бути прямими доказами в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , проте можуть бути взяті до уваги судом як додаткові докази при розгляді справи.

Отже, адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 172-15 КУпАП настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

З об`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Службова недбалість може проявлятись у формі: 1) невиконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або 2) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій, передбачених як безумовних для виконання нею по службі.

Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби.

Разом з тим, зробити однозначний висновок, що ОСОБА_1 порушив свої службові обов`язки є неможливим, так як до матеріалів справи при складанні протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою особою не долучено документу, де були б зазначені службові обов`язки майстер-сержанта ОСОБА_1 ..

У протоколі про військове адміністративне правопорушення від 26 липня 2024 року, складеного щодо ОСОБА_1 , суть адміністративного правопорушення належним чином не сформульована, з відображенням обов`язкової кваліфікуючої ознаки інкримінованого йому правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Також, в протоколі про військове адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 не зазначено час вчинення ним правопорушення, а лише зазначено дату.

Викладене свідчить про невідповідність складеного протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, т.я. диспозиція ч.2 ст. 172-15 КУпАП є бланкетною, містить опис адміністративного правопорушення в загальних рисах.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення №24 від 26 липня 2024 року не приймається судом як доказ вини ОСОБА_1 в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст. 172-15 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Керуючись положеннями ст.ст.247,280,283,284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.2 ст.172-15 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області.

Суддя: Сергій Миколайович СКРИПНИК