Справа № 162/271/24 Провадження №33/802/778/24 Головуючий у 1 інстанції:Цибень О. В.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши клопотання захисника Поліщука Д.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любешівського районного суду Волинської області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Відстрочено виконання постанови у частині накладення штрафу на 6 місяців. Стягнуто із нього на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Поліщук Д.В. подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки копію постанови він отримав 31.10.2024, а ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

У своєму клопотанні апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що оскільки копію постанови він отримав 31.10.2024, а ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні.

Однак, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

09 травня 2024 року під час розгляду справи у Любешівському районному суді Волинської області ОСОБА_1 не приймав участь, а приймав участь його захисник Понікарчик І.А., що підтверджується оскаржуваною постановою (а.с.24-25).

В ході судового розгляду захисник вказала, що ОСОБА_1 визнає вину у вчиненому та просила відстрочити сплату штрафу у зв`язку із скрутним матеріальним становищем ОСОБА_1 (а.с.24 абз.7).

В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 20 травня 2024 року (з урахуванням неробочих днів).

Апеляційну скаргу на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 09 травня 2024 року захисник Поліщук Д.В. подав через систему «Електронний суд» лише 03 листопада 2024 рок, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився 20 травня 2024 року (з урахуванням неробочих днів).

Отже, апелянт професійний учасник судового провадження захисник Поліщук Д.В. пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Доводи клопотання про те, що захисник отримав копію постанови він отримав 31.10.2024, а ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки такі доводи повністю суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП та матеріалам даної справи, оскільки захисник Кушніра С.І. був присутній під час розгляду справи та проголошення оскаржуваної постанови, надав пояснення згідно яких ОСОБА_1 вину визнав повністю та просив відстрочити виконання постанови в частині накладення штрафу (а.с.24-25).

Отже, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та повністю спростовуються матеріалами справи, а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника Поліщука Д.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любешівського районного суду Волинської області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника Поліщука Д.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любешівського районного суду Волинської області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов