Справа № 204/972/24
Провадження № 3/204/720/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Черкез Д.Л., за участю секретаря судового засідання Карнаух В.В., прокурора Красюк І.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 Шпакової Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі справу про адміністративні правопорушення у відношенні:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 95 від 25 січня 2024 року зазначено, що 27 травня 2022 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради ОСОБА_1 видав наказ № 21е «Про преміювання», відповідно до якого, з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації встановив розмір диференційованої премії у травні 2022 року працівникам підприємства, у тому числі і собі, як лікарю-хірургу дитячому. У той же час ОСОБА_1 під час видання наказу про наявність у нього реального конфлікту інтересів ні Національне агентство з питань запобігання корупції, ні інший визначений законом орган (посадову особу), до повноважень якого належить звільнення (ініціювання звільнення) особи з посади - Дніпровського міського голову не повідомляв, заходи щодо врегулювання наявного реального конфлікту інтересів не вживались. Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради та будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не пізніше наступного робочого дня, а саме 30 травня 2022 року, з моменту видання наказу №21е від 27 травня 2022 року «Про преміювання», відповідно до якого встановив собі, як лікарю-хірургу дитячому, розмір диференційованої премії за результатами роботи в травні 2022 року в розмірі 8 300,00 грн., не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів ні Національне агентство з питань запобігання корупції ні інший визначений законом орган (посадову особу), до повноважень якого належить звільнення (ініціювання звільнення) особи з посади - Дніпровського міського голову, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Крім того, 30 січня 2024 року до суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 90 від 25 січня 2024 року зазначено, що 24 лютого 2022 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради ОСОБА_1 видав наказ № 8е «Про преміювання», відповідно до якого, з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації встановив розмір диференційованої премії у лютому 2022 року працівникам підприємства, у тому числі і собі, як лікарю-хірургу дитячому. Заходи щодо врегулювання наявного реального конфлікту інтересів не вживались. Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради та будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: оцінив власну діяльність, визначив розмір диференційованої премії собі, як лікарю-хірургу дитячому за результатами роботи в лютому 2022 року в розмірі 8 300,00 грн.; видав наказ № 8е «Про преміювання», відповідно до якого і було виплачено диференційовану премію. Своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Також, 30 січня 2024 року до суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 106 від 25 січня 2024 року зазначено, що 26 жовтня 2022 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради ОСОБА_1 видав наказ № 47е «Про преміювання», відповідно до якого, з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації встановив розмір диференційованої премії у жовтні 2022 року працівникам підприємства, у тому числі і собі, як лікарю-хірургу дитячому. Заходи щодо врегулювання наявного реального конфлікту інтересів не вживались. Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради та будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: оцінив власну діяльність, визначив розмір диференційованої премії собі, як лікарю-хірургу дитячому за результатами роботи в жовтні 2022 року в розмірі 8 300,00 грн.; видав наказ № 47е «Про преміювання», відповідно до якого і було виплачено диференційовану премію. Своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Крім того, 30 січня 2024 року до суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 74 від 25 січня 2024 року зазначено, що 25 квітня 2023 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради ОСОБА_1 видав наказ № 16е «Про преміювання», відповідно до якого, з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації встановив розмір диференційованої премії у квітні 2023 року працівникам підприємства, у тому числі і собі, як лікарю-хірургу дитячому (внутрішньому суміснику). Заходи щодо врегулювання наявного реального конфлікту інтересів не вживались. Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради та будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: оцінив власну діяльність, визначив розмір диференційованої премії собі, як лікарю-хірургу дитячому за результатами роботи в квітні 2023 року в розмірі 8 300,00 грн.; видав наказ № 16е «Про преміювання», відповідно до якого і було виплачено диференційовану премію. Своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постановою суду від 31 січня 2024 року вищезазначені адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину не визнав. Суду пояснив, що він дійсно тривалий час працює на посаді генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради, а також за сумісництвом працює на неповну ставку посади лікаря-хірурга дитячого. Він є доктором наук та є кваліфікованим робітником. Накази про преміювання були видані ним на виконання відповідних постанов КМУ стосовно усіх без виключення працівників закладу, на яких розповсюджується дія відповідних постанов КМУ, а не тільки відносно нього або окремої групи працівників, не виконувати постанови КМУ він не міг. Розмір премій був розрахований за повністю виконану місячну (годинну) норму праці, а у разі не виконання місячної норми праці - у розмірі, розрахованому пропорційно до відпрацьованого часу. На розмір премій впливати він не міг. Накази про преміювання були погоджені профспілкою, про що наявна відповідна віза профкому на самих наказах, він накази підписує, а розрахунок премій здійснює бухгалтерія. Просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 Шпакова Т.С. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень. Зазначила, що в діях ОСОБА_1 відсутні умови реального конфлікту інтересів, його дії не є дискреційними повноваженнями, а є імперативним виконанням вимог чинного законодавства. Обставини, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, не відповідають дійсності. Постановою Кабінету Міністрів України № 2 від 12.01.2022 встановлені розміри нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці у межах фонду оплати праці на 2022 рік у розмірі: на рівні не менше 20 000 гривень лікарям (крім лікарів-інтернів) та професіоналам з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я; на рівні не менше 13 500,00 грн. для посад молодших спеціалістів з медичною освітою (фахових молодших бакалаврів), фахівцям з початковим рівнем (короткий цикл) вищої медичної освіти, першим (бакалаврський) рівнем вищої медичної освіти і магістрів з медсестринства. Зазначений мінімальний розмір заробітної плати медичних працівників був також встановлений і на 2023 рік постановою КМУ від 13.01.2023 № 28. Зазначеними рішеннями КМУ покладено обов`язок на керівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я забезпечити виплату заробітної плати медичному персоналу не менш, ніж у наведеному вище розмірі. Починаючи з січня 2022 року на виконання наведених вище рішень Уряду, наказами по закладу проводилася доплата до рівня мінімального розміру оплати праці, встановленого зазначеними постановами КМУ всім працівникам, на яких розповсюджується дія цих постанов, з урахуванням диференціації між категоріями у вигляді встановлення диференційованої премії. Вирішення питання про виплату надбавки (диференційованої премії), а також визначення її розміру, обумовлене необхідністю виконання постанов КМУ, що є обов`язком керівника закладу охорони здоров`я, а не його правом, що виключає наявність у ОСОБА_1 дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про виплату цієї надбавки та визначення її розміру. При цьому, вищезазначені нормативно-правові акти КМУ, а також умови колективного договору та Положення про оплату праці, виключають можливість керівника закладу охорони здоров`я діяти на власний розсуд при визначенні розміру заробітної плати працівника та розміру її складових (встановити або не встановити надбавку, визначати той чи інший розмір надбавки) та передбачають чіткі умови, за наявності яких встановлюється мінімальний розмір заробітної плати медичного персоналу, що обумовлює фіксований розмір такої надбавки у відсотковому значенні. Накази про преміювання не були особистим рішенням ОСОБА_1 , накази видані на виконання постанови КМУ з урахуванням положень колективного договору та погоджені з профспілкою. Розмір диференційованої премії ОСОБА_1 становив лише 2 075,00 грн. (а не 8300,00 грн. як вказано в наказі), так як нарахування для всіх лікарів здійснювалось однаково з урахуванням єдиної бази для всіх 8 300,00 грн. згідно відпрацьованого ними часу. При цьому, розмір диференційованої премії ОСОБА_1 є майже самим найменшим серед інших лікарів. При підписанні наказів про преміювання із встановленням диференційованої премії у директора КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф.Руднєва» ДМР ОСОБА_1 відсутні дискреційні повноваження, а тому приватний інтерес керівника закладу не може впливати на його об`єктивність при вчиненні зазначеної дії.

Прокурор Красюк І.В. в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень з урахуванням приписів ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Зазначила, що диференційована премія може виплачуватись у випадках внесення змін до чинного законодавства щодо встановлення певного рівня заробітної плати окремих категорій працівників, з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці працівникам. Розмір та порядок виплати такої премії визначається керівником наказом по підприємству. Дійсно, постановами КМУ № 2 від 12.01.2022 року та № 28 від 13.01.2023 року передбачено відповідні виплати працівникам закладів охорони здоров`я. Зазначені виплати не є фіксованими та як було вже зазначено - розмір та порядок виплати такої премії визначається керівником наказом по підприємству. Підписання наказів про преміювання, у тому числі, самого себе, свідчить про прийняття рішення в умовах реального конфлікту, оскільки у ОСОБА_1 наявні дискреційні повноваження визначити інший розмір премії. Для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, не важливо щоб розмір заохочення конкретної особи був більшим порівняно з іншими, а достатньо самого факту видачі такого наказу, тобто, дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шпакової Т.С., а також думку прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Згідно з частиною 9 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, що закріплено у статті 10 КУпАП.

Частина 1 статті 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частина 2 статті 172-7 КупАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому, відповідно до примітки до статті 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено у протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією.

Отже, беручи до уваги диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати: у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП); у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Тобто, для констатації наявності або відсутності у діях чи бездіяльності особи події та складу вищевказаного адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи мав місце за даних обставин по справі, власне, реальний конфлікт інтересів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП обставинами, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення є: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що розпорядженням Дніпровського міського голови № 10-30/7-рк від 30 липня 2021 року «Про призначення ОСОБА_1 » (т. 4 а.с. 81) ОСОБА_1 з 30 липня 2021 року було призначено на посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради за контрактом.

Відповідно до наказу № 1325 ос від 28 грудня 2021 року ОСОБА_1 приступив до роботи за сумісництвом з відпрацювання у вільний від основної роботи час з 04 січня 2022 року по 23 грудня 2022 року з виплатою в межах затвердженого фонду оплати праці на 2022 рік на 0,25 ставки посади лікаря-хірурга дитячого відділення реконструктивно-пластичної хірургії новонароджених та дітей, з посадовим окладом 13 520,00 грн. (т. 4 а.с. 89).

Відповідно до наказу № 10 ос-тр від 09 січня 2023 року ОСОБА_1 приступив до роботи за сумісництвом з відпрацювання у вільний від основної роботи час з 11 січня 2023 року по 31 травня 2023 року з виплатою в межах затвердженого фонду оплати праці на 2023 рік на 0,25 ставки посади лікаря-хірурга дитячого відділення реконструктивно-пластичної хірургії новонароджених та дітей, з посадовим окладом 13 936,00 грн. (т. 4 а.с. 87).

Комунальне некомерційне підприємство «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради є закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги будь-яким особам у порядку та на умовах, установлених законодавством України та Статутом, власником даного підприємства є територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, а також воно підпорядковане, підзвітне та підконтрольне департаменту охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради, про що зазначено у Статуті Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради (нова редакція), затвердженому наказом департаменту охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради від 15.09.2023 № 532 (т. 4 а.с. 101-107).

У пункті 4.1 вказаного Статуту Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради зазначено, що Підприємство є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» особами, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є, зокрема, посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

При цьому, у статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що посадовою особою юридичної особи публічного права є голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.

Згідно з пунктом 7.2 Статуту Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради, поточне керівництво (оперативне управління) Підприємством здійснює керівник підприємства генеральний директор, який призначається на посаду та звільняється з неї на підставі розпорядження міського голови.

Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага для себе чи близьких осіб. Тобто, навіть при наявності суперечності між приватними інтересами особами та її службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, хоча статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів та за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Обов`язковим елементом складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП, є наявність умов реального конфлікту інтересів, що прямо передбачено диспозицією цієї статті.

Реальний конфлікт інтересів передбачає не тільки наявність приватного інтересу, але ж і його суперечність із дискреційними повноваженнями конкретної особи - суб`єкта вчинення корупційного правопорушення.

У пункті 2.3 Методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції № 13 від 21.10.2022 року «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» роз`яснено, що приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. При цьому, дискреція - це можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень. Ознаки дискреційних повноважень, які, зокрема: дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього; надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації; дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень; наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи бездіяти, а якщо діяти - у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким.

У пункті 7.5.6 Статуту Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради закріплено, що керівник Підприємства у межах своєї компетенції, зокрема, видає накази та інші акти.

24 лютого 2022 року Генеральним директором Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради було підписано наказ № 8е «Про преміювання», в якому керуючись положенням про преміювання працівників підприємства, Колективним договором, наказом по підприємству від 27.01.2022р. № 78 та на виконання постанови КМУ від 12.01.2022р. № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я», з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці медичних працівників, визначено виплатити у лютому 2022 року диференційовану премію у розмірі 8300,00 грн. за повністю виконану місячну (годинну) норму праці, а у разі не виконання місячної норми праці - у розмірі, розрахованому пропорційно до відпрацьованого часу, працівникам підприємства, в тому числі ОСОБА_1 - лікарю-хірургу дитячому (т. 2 а.с. 90-96).

27 травня 2022 року Генеральним директором Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради було підписано наказ № 21е «Про преміювання», в якому керуючись положенням про преміювання працівників підприємства, Колективним договором, наказом по підприємству від 27.01.2022р. № 78 та на виконання постанови КМУ від 12.01.2022р. № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я», з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці медичних працівників, визначено виплатити у травні 2022 року диференційовану премію у розмірі 8300,00 грн. за повністю виконану місячну (годинну) норму праці, а у разі не виконання місячної норми праці - у розмірі, розрахованому пропорційно до відпрацьованого часу, працівникам підприємства, в тому числі ОСОБА_1 - лікарю-хірургу дитячому (т. 1 а.с. 90-96).

26 жовтня 2022 року Генеральним директором Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради було підписано наказ № 47е «Про преміювання», в якому керуючись положенням про преміювання працівників підприємства, Колективним договором, наказом по підприємству від 27.01.2022р. № 78, від 26.10.2022р. № 312 та на виконання постанови КМУ від 12.01.2022р. №2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я», з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці медичних працівників, визначено виплатити у жовтні 2022 року диференційовану премію у розмірі 8300,00 грн. за повністю виконану місячну (годинну) норму праці, а у разі не виконання місячної норми праці - у розмірі, розрахованому пропорційно до відпрацьованого часу, працівникам підприємства, в тому числі ОСОБА_1 - лікарю-хірургу дитячому (т. 3 а.с. 90-96).

25 квітня 2023 року Генеральним директором Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради було підписано наказ № 16е «Про преміювання», в якому керуючись положенням про преміювання працівників підприємства, Колективним договором, наказом по підприємству від 23.01.2023р. № 62 та на виконання постанови КМУ від 13.01.2023р. №28 «Деякі питання оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я», з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації, визначено виплатити у квітні 2023 року диференційовану премію у розмірі 8300,00 грн. за повністю виконану місячну (годинну) норму праці, а у разі не виконання місячної норми праці - у розмірі, розрахованому пропорційно до відпрацьованого часу, працівникам підприємства, в тому числі ОСОБА_1 - лікарю-хірургу дитячому (внутрішньому суміснику) (т. 4 а.с. 90-96).

Зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення № 74, № 90, № 95 та № 106 від 25 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в вину те, що він, підписавши вищевказані накази про преміювання, в тому числі про виплату йому як лікарю-хірургу дитячому диференційованої премії, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 172-7 КУпАП, тобто вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У пункті 8 Трудового контракту з генеральним директором Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради від 30 липня 2021 року (т. 4 а.с. 82-85) закріплено, що керівник має право, серед іншого: видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства; розпоряджатись коштами підприємства в межах обсягів та у порядку, визначеному законодавством та фінансовим планом підприємства; визначати розмір заробітної плати, застосовувати заходи заохочення та накладати на працівників дисциплінарні стягнення відповідно до законодавства.

Одночасно з цим, у пункті 6 даного Трудового контракту також закріплено, що керівник підприємства зобов`язаний, зокрема, вживати заходів до своєчасної та у повному обсязі виплати заробітної плати та недопущення утворення заборгованості з неї, а також дотримуватися гарантій оплати праці, встановлених законодавством, створити систему стимулів та мотивації персоналу, а пункт 21 цього Трудового контракту передбачає відповідальність керівника за недотримання вимог законодавства про працю та охорону праці на підприємстві.

У розділі ІІІ Колективного договору між роботодавцем та трудовим колективом комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради по забезпеченню економічного та соціального розвитку трудового колективу і захисту прав працівників на 2022-2024 роки (т. 4 а.с. 51-65) визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні коефіцієнти, посадові оклади, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочень, компенсаційних виплат та розмір гарантійних виплат, у тому числі при надані платних медичних послуг, встановлюються роботодавцем самостійно з дотриманням норм і гарантій у відповідності до Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» та інших законодавчих актів України. Оплата праці здійснюється у відповідності до «Положення про оплату праці» (Додаток 1) (п.п. 3.1.1). Роботодавець зобов`язується застосовувати до працівників передбачені цим Колективним договором заходи матеріального стимулювання з метою посилення мотивації до праці та підвищення впливу матеріального стимулювання на якість і культуру медичного обслуговування, зростання продуктивності праці, якісного та вчасного виконання інших видів робіт, які забезпечують діяльність Підприємства, відповідно до «Положення про преміювання» (Додаток 2) (п.п. 3.2.10.).

Відповідно до п. 1.3 Положення про оплату праці, яке є додатком 1 до вищевказаного Колективного договору, оплата праці працівників здійснюється за фактично відпрацьований час, виходячи з посадового окладу, з урахуванням підвищень, доплат та надбавок, передбачених діючим законодавством та Положенням про оплату праці (т. 4 а.с. 66-70).

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» № 2 від 12 січня 2022 було внесено зміну у додаток 3 до Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 410 «Про договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій» та, серед іншого, визначено, що заробітна плата медичного працівника закладу охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці встановлюється у розмірі: не менше ніж 20000 гривень для лікарів (крім лікарів-інтернів), професіоналів з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я; не менше ніж 13500 гривень для посад молодших спеціалістів з медичною освітою (фахових молодших бакалаврів), фахівців з початковим рівнем (короткий цикл) вищої освіти, першим (бакалаврський) рівнем вищої медичної освіти і магістрів з медсестринства.

Зазначений мінімальний розмір заробітної плати медичних працівників був також встановлений і на 2023 рік постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я» від 13 січня 2023 № 28, згідно з пунктом 1 якої установлено, що в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, які одержали ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики: мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації за виконану у повному обсязі місячну (годинну) норму праці установлюється в межах фонду оплати праці на рівні не менше: 20000 гривень для осіб, які займають лікарські посади у закладах охорони здоров`я (крім лікарів-інтернів), посади фармацевтів у закладах охорони здоров`я (крім фармацевтів-інтернів), посади професіоналів у галузі охорони здоров`я у закладах охорони здоров`я та посади професіоналів з вищою немедичною освітою у сфері охорони здоров`я; 13500 гривень для осіб, які займають посади у закладах охорони здоров`я, віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців (крім лікарів-інтернів та фармацевтів-інтернів).

Зазначеними рішеннями Кабінету Міністрів України покладено обов`язок на керівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я забезпечити виплату заробітної плати медичному персоналу не менш, ніж у наведеному вище розмірі.

При цьому, посадові оклади, визначені за тарифним розрядом, Урядом переглянуті не були, що свідчить про наявність неузгодженості між розміром посадового окладу медичних працівників та мінімальним рівнем заробітної плати, гарантованим державою.

Згідно пояснень ОСОБА_1 та його захисника, на виконання вищенаведених постанов Кабінету Міністрів України наказами генерального директора щомісячно проводилася доплата до рівня мінімального розміру оплати праці, встановленого зазначеними постановами Кабінету Міністрів України, всім працівникам, на яких розповсюджується дія цих постанов, з урахуванням диференціації у вигляді встановлення премії у розмірі 8 300,00 грн. за повністю виконану місячну (годинну) норму праці, а у разі не виконання місячної норми праці - у розмірі, розрахованому пропорційно до відпрацьованого часу. При цьому, сума доплат розраховувалась бухгалтерією підприємства, мала різний розмір для кожного премійованого працівника в залежності від посадових окладів працівників та пропорційно до відпрацьованого часу та в будь-якому випадку не могла перевищувати 8 300,00 грн.

З огляду на наведені обставини, очевидним є висновок про те, що вирішення питання про виплату диференційованої премії, а також визначення її розміру, було обумовлено саме необхідністю виконання постанов Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 року № 2 та від 13.01.2023 № 28, якими були нормативно встановлені мінімальні розміри заробітної плати медичного персоналу. При цьому, вирішення питання про виплату цієї диференційованої премії в даному випадку було обов`язком керівника закладу охорони здоров`я, а не його правом, що виключає наявність у нього дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про виплату цієї премії та визначення її розміру.

Вищезазначені постанови Кабінету Міністрів України, а також умови Колективного договору та Положення про оплату праці, виключають можливість керівника закладу охорони здоров`я діяти на власний розсуд при визначенні розміру заробітної плати працівника та розміру її складових (встановити або не встановити премію, визначати той чи інший розмір премії) та передбачають чіткі умови, за наявності яких встановлюється мінімальний розмір заробітної плати медичного персоналу, що обумовлює фіксований розмір такої премії в залежності від посадових окладів працівників та пропорційно до відпрацьованого часу.

Аналіз змісту спірних наказів Генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради про преміювання у взаємозв`язку із вищенаведеними обставинами справи та постановами Кабінету Міністрів України, також підтверджує відсутність у ОСОБА_1 дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про виплату цієї премії та визначення її розміру. Всі без виключення накази містять посилання як на правову підставу на наведені вище відповідні постанови КМУ, накази видані стосовно усіх без виключення працівників закладу, на яких розповсюджується дія відповідних постанов КМУ, а не тільки відносно ОСОБА_1 або окремої групи працівників, для працівників з однаковими критеріями розрахунку заробітної плати розмір премії є однаковим. Премії встановлювалися щомісяця задля забезпечення виплати заробітної плати у гарантованому державою розмірі за виконану місячну (годинну) норму праці.

З урахування викладеного суд приходить до висновку, що при встановленні Генеральним директором Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради ОСОБА_1 премій, в тому числі і собі як лікарю-хірургу дитячому, у нього відсутня дискреція, оскільки норми вищезазначених постанов Кабінету Міністрів України є імперативними, а визначений законодавством мінімальний розмір заробітної плати працівника сфери охорони здоров`я - фіксованим. Тому, на переконання суду, приватний інтерес генерального директора не може впливати на його об`єктивність при вчиненні зазначеної дії, адже дискреційні повноваження відсутні.

Крім того, згідно з розділом ІІ Положення про преміювання працівників комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради, яке є додатком 2 до вищевказаного Колективного договору, преміювання працівників здійснюється на підставі спільного рішення керівника підприємства та Профспілкового комітету за поданням керівників структурних підрозділів, шляхом видання наказу роботодавця (т. 4 а.с. 71-73).

Отже, згідно з даним Положенням про преміювання, дискреція визначення розміру премії особисто керівнику підприємства не належить, так як є спільним рішенням керівника підприємства та Профспілкового комітету за поданням керівників структурних підрозділів.

При цьому, суд звертає увагу, що на всіх наявних в матеріалах справи наказах про преміювання (№ 8е від 24 лютого 2022 року, № 21е від 27 травня 2022 року, № 47е від 26 жовтня 2022 року та № 16е від 25 квітня 2023 року) міститься погодження з Первинною профспілковою організацією комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради.

Зазначене додатково свідчить про те, що в усіх випадках ОСОБА_1 самостійно рішень про преміювання працівників, в тому числі і стосовно себе як лікаря-хірурга дитячого, не приймав, а тому не діяв на власний розсуд. Отримавши у встановленому порядку погодження щодо розміру премій, ОСОБА_1 не діяв в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки відповідне повноваження не було дискреційним.

Також суд зазначає, що обставини зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення № 74, № 90, № 95 та № 106 від 25 січня 2024 року, щодо призначення ОСОБА_1 собі у лютому 2022 року диференційованої премії у розмірі 8300,00 грн., у травні 2022 року диференційованої премії у розмірі 8300,00 грн., у жовтні 2022 року диференційованої премії у розмірі 8300,00 грн. та у квітні 2023 року диференційованої премії у розмірі 8300,00 грн. не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються довідками виданими головним бухгалтером комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради (т. 4, а.с 214-217), у відповідності до яких за зазначені місяці ОСОБА_1 отримував премію у розмірі 2 075,00 грн.

Сукупність досліджених під час розгляду справи доказів свідчить про відсутність в даному випадку дискреційних повноважень у ОСОБА_1 щодо прийняття рішення про виплату диференційованої премії, в тому числі собі як лікарю-хірургу дитячому, а не як генеральному директору підприємства, а також щодо визначення її розміру, що виключає наявність умов реального конфлікту інтересів при підписанні наказів «Про преміювання» № 8е від 24 лютого 2022 року, № 21е від 27 травня 2022 року, № 47е від 26 жовтня 2022 року та № 16е від 25 квітня 2023 року.

Оскільки під час розгляду справи не встановлено у ОСОБА_1 наявності умов реального конфлікту інтересів, це як наслідок свідчить і про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку повідомити про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а також свідчить і про те, що ОСОБА_1 не приймав рішень в умовах реального конфлікту інтересів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також слід зазначити, що обвинувачення особи у вчиненні нею адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях, і таку особу може бути притягнуто до встановленої законом відповідальності лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення слід констатувати, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП є недоведеною, а факт наявності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, про який він був зобов`язаний повідомити у встановленому законом порядку, а також факт вчинення ОСОБА_1 дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні та був спростований наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 172-7, 247, 251, 268, 277, 278, 280, 283, 294 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції»,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.Л. Черкез