Справа № 541/3746/24
Номер провадження3/541/1336/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівський О.А., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Жиліної О.В.,розглянувши матеріали, які надійшли з Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 вересня 2024 року серії ВАВ №029164, в період з 02.09.2024 по 24.09.2024 у АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме в період з 02.09.2024 по 24.09.2024 він не приступив до навчання та на телефонні дзвінки не відповідає, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 свою вину не визнала, вказує, що обов`язки опікуна виконує належним чином. У серпні цього року її онук ОСОБА_2 виїхав за межі території України до Польщі, у зв`язку з чим не приступив до навчання у ПТУ №44 м. Миргород. Разом з тим, ОСОБА_1 пояснила, що особисто приходила на прийом до керівництва ПТУ №44 м. Миргород та подавала директору заяву про відрахування її онука від навчання з причин неможливості його повернення до України, але у прийомі заяви їй було відмовлено, у зв`язку зі збереженням кількості студентів та подальшим належним фінансуванням закладу освіти.

Вважає, що наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що вона як опікун ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки щодо виховання свого неповнолітнього онука.

Захисник адвокат Жиліна О.В. просила суд провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Стаття 184 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, №2402-III, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Крім того, обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені у ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до поданих особою, яка притягається до адміністративної відповідальності письмових заперечень та наданих у судовому засіданні пояснень в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, з огляду на наступне. Її онук ОСОБА_2 перетнув державний кордон України, не порушуючи будь-яких норм чинного законодавства, не маючи наміру продовжувати навчання в закладі освіти, з метою подальшого працевлаштування. Окрім того, не можна вважати, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання покладених на неї як на опікуна батьківських обов`язків, адже вона повідомляла керівництво навчального закладу про перетин кордону її онуком та подавала заяву про відрахування останнього від навчання. Однак, у зв`язку зі збереженням кількості студентів закладу освіти та його стабільним та належним фінансовим забезпеченням, в прийомі заяви ОСОБА_1 дирекцією училища було відмовлено.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Отже, суд не вбачає ухилення від виконання батьківських обов`язків в діях ОСОБА_1 , якими вона намагалася врегулювати ситуацію, шляхом подачі заяви про відрахування від навчання у закладі освіти за власним бажанням свого онука ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Викладене свідчить про те, що представниками правоохоронних органів не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги, що належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 не надано, суд дійшов висновку про відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 184, 247 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 29 листопада 2024 року.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. А. Городівський