ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/134/24 Справа № 711/7197/23 Категорія: ст.185 КУпАПГоловуючий у І інстанції Михальченко Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №711/7197/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Придніпровського районного суду м.Черкаси за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 січня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН в матеріалах справи відсутній, мешканця АДРЕСА_1 ,

провадження в адміністративній справі за ст.173 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення;

ОСОБА_1 визнано винуватим за ст.185 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП закрито по закінченню строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.09.2023 року, серія ВАВ №374068, 26.09.2023 близько 14 год. 50 хв. ОСОБА_1 здійснив вторгнення в громадське місце, а саме в приміщення будинку правосуддя м. Черкаси, вул. Гоголя, 316, всупереч забороні ст. 162 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», провокував своїми діями конфлікт, на законну вимогу працівників судової охорони та поліції надати документи для встановлення особи не реагував, поводив себе зухвало, чим ображав людську гідність та громадську мораль, відповідальність за які передбачена ст.173 КУпАП.

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП судом першої інстанції закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Також, судом встановлено, що 26.09.2023 близько 16 год. 20 хв. в м. Черкаси, вул. Гоголя, 316, ОСОБА_1 в приміщенні будинку правосуддя не виконував неодноразову законну вимогу працівника поліції, не надавав відповідних документів, що засвідчують особу для встановлення особи та поводив себе зухвало, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.185 КУпАП.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП закрито по закінченню строків, передбачених ст.38 КУпАП.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з постановою місцевого суду в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, вважаючи її такою, що винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати в частині ст.185 КУпАП, та визнати його невинуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що він опинився в ситуації за якої не міг засвідчити особу, але він є людиною і заявив про це тим особам, які називали себе представниками саме державних органів, що повинні були виконати ст.3 Конституції України, захистити честь, гідність, недоторканість людини, що згідно цієї статті є найвищою соціальною цінністю, забезпечити людині її права і свободи, довести всім присутнім на той момент у приміщені будинку правосуддя, що захист прав і свобод людини і громадянина, дійсно є головним обов`язком держави.

Замість цього працівники не допускають людину до суду, порушують ст.3 Конституції України, порушують норми міжнародного права, Європейської конвенції з захисту прав людини, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, посилаючись на наказ №18-ОД і тим самим, порушують ст.60 Основного Закону, чим принижують честь та гідність людини і громадянина та дискредитують норми Конституції України, як Основного Закону та норми міжнародного міжнаціонального права.

Зауважив, що особи, які назвалися працівниками поліці, були одягнені в однострій, який за виглядом відрізнявся від однострою поліцейського, форма якого затверджена постановою КМУ №823 від 30.09.2015, що з першого погляду не дало змоги йому ідентифікувати цих осіб, як поліцейських, і вони не змогли пред`явити посвідчення поліцейського, згідно бланку посвідчення, затвердженого постановою КМУ №1137 для посадових осіб органів виконавчої влади. Ці особи замість того, щоб виконувати Конституцію України, міжнародне право, захищати та забезпечувати права людини, почали: «нав`язувати йому свої поняття та намагались змінити його мислення», також вивели під руки з будівлі суду, чим унеможливили його доступ до безстороннього, незалежного, компетентного суду, створеного відповідно до закону.

Коли він опинився на вулиці в оточені озброєних осіб, не схожих на працівників поліції ні за одностроєм, ні за документами, ні за поведінкою, йому було запропоновано проїхати з ними до відділу, на що він відмовився з вищевикладених причин. Тоді ці особи застосували до нього силу, а саме збили з ніг, навалились удвох на нього, завернули за спину руки, притиснули обличчям до бруківки, нанесли інші тілесні ушкодження та вдягнули кайданки, при цьому він не захищався, постійно повідомляв вищевказаних осіб, що він є людиною і знаходиться під захистом Міжнародного права. Потім він був доставлений в райвідділ поліції, де був складений протокол.

Апелянт наголосив, що судом першої інстанції неоднорозово викликалися особи, які склали протокол відносно нього, однак виклики суду були ними проігноровані, і їх неявка позбавила його права на ефективний захист, та не дала змоги суду всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини цієї справи.

Зазначив, що він не порушував громадський порядок, цей факт беззаперечно встановлено судом на підставі його пояснень, які підтверджені результатами допиту працівників ССО в судовому засіданні, що беззаперечно дає підстави вважати про відсутність у нього умислу чинити саме злісну непокору працівникам державних органів.

Крім того, ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він пропустив його через поважну причину хворобу.

Представник ОСОБА_2 апеляційному суду пояснив, що ОСОБА_1 не чинив злісної непокори і провокації, був без зброї та документів, громадський порядок не порушував, він застосував статус «людина».

Апелянт ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що 26.09.2023 він був запрошений як журналіст для участі по справі до районного суду, але працівники судової поліції його до приміщення суду не пропустили, що на його думку є незаконним, вимагаючи в нього посвідчення особи. Документи він не пред`явив, оскільки на той час посвідчення особи у нього не було.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 та його представника Шелеста С.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_1 пропущено у зв`язку з його хворобою, що підтверджується довідкою лікаря ОСОБА_3 (а.с.83), тому апеляційний суд вважає, що слід визнати вказані апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, та поновити його.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах поданої апеляційної скарги. Так як апелянт ОСОБА_1 оскаржує постанову районного суду тільки щодо визнання його винним у вчиненні адманістративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, тому апеляційний суд переглядає справу лише в цій частині.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи дану справу, районний суд вказаних вимог закону дотримався.

Диспозицією ст.185 КУпАП встановлена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення тих же дій щодо члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Слово "непокора", як зазначає законодавець, означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги чи розпорядження.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також у вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку. Склад даного адміністративного правопорушення є формальним, що мається на увазі, воно вважається закінченим з моменту вчинення.

Водночас стаття 185 КУпАП містить два різні склади адміністративного правопорушення:

- перший склад передбачає "злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків". Тобто протиправним діянням буде злісна непокора щодо кожного розпорядження чи вимоги поліцейського, якщо вони законні та пред`являються у процесі виконання ним службових обов`язків, зокрема з охорони громадського (публічного) порядку;

- другий склад адміністративного правопорушення полягає у "вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їхнього участю в охороні громадського порядку". Отже, законність вимог зазначених посадових осіб пов`язана лише "з їх участю в охороні громадського порядку".

Кваліфікуючою ознакою цього адміністративного правопорушення визначають спосіб його вчинення злісність непокори, що є відмовою від виконання наполегливих, неодноразово повторених проте в той же час законних вимог чи розпоряджень поліцейського під час виконання ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, яка свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок

Суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, є вірним.

Такий висновок суд обґрунтував із посиланням на зібрані докази, які містяться у матеріалах справи.

Зокрема винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 374067 від 26.09.2023 року; протоколом АА №156447 від 26.09.2023 про адміністративне затримання ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 26.09.2023 року ( а.с. 4,5), а також поясненнями, наданими ними в судовому засіданні в якості свідків; рапортом поліцейського взводу 1 роти 2 УПП в Черкаській області Стоян О.В. від 26.09.2023 року, відеозаписом події від 26.09.2023 за участю ОСОБА_1 , що фіксувалась на відеокамери працівників поліції: 472492, 475914, 468625, відеокамери працівників судової охорони №/1, /5 (а.с.8, 23), та іншими матеріалами справи.

З огляду на відсутність будь-яких належних доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що жодних протиправних дій він не вчиняв, вказані доводи не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з дисків з відеозаписом події від 26.09.2023 за участю ОСОБА_1 , фіксування якої здійснювалось за допомогою бодікамер працівників поліції, останній, перебуваючи в будинку правосуддя, що знаходиться за адресою: м.Черкаси, вул.Гоголя, 316, намагався зайти в приміщення суду поза рамкою безпеки без пред`явлення документів, які засвідчують його особу, пройшов через службовий вхід пункту пропуску і охорони будинку правосуддя, та був зупинений працівниками ССО.

На прохання пред`явити документи, що посвідчують його особу, пояснив, що в нього немає документів, він є людиною і може вільно пройти в приміщення суду. При цьому ОСОБА_1 , який на той момент категорично відмовлявся пред`явити документ, що посвідчує його особу та назвати своє прізвище, ім`я по батькові, перебував у збудженому стані, розмову вів у підвищенному тоні.

З метою запобігання загрози та забезпечення безпеки інших громадян працівниками ССО були викликані працівники поліції. По прибуттю працівники поліції для з`ясування обставин, що сталися, попросили пред`явити документи у ОСОБА_1 , що посвідчують його особу, пояснивши при цьому, що зараз в країні діє воєнний стан, а тому кожен громадянин повинен мати при собі документи, що посвідчують його особу, на що останній заявив, що він є людиною і документів у нього немає.

В свою чергу ОСОБА_1 попросив у одного із працівників поліції, які приїхали першими на виклик, пред`явити свої документи, і його вимога була задоволена, працівник поліції пред`явив службове посвідчення, однак ОСОБА_1 висловив думку, що воно є підробленим. При цьому у розмові з працівником поліції звертався на «ти» та постійно вимагав викликати слідчу оперативну групу, і при цьому здійснював сам телефонні дзвінки до правоохоронних органів.

В подальшому, до будинку правосуддя прибули ще два екіпажі працівників поліції, які намагалися розібратися в ситуації, яка сталася, неодноразово просили ОСОБА_1 назвати прізвище, ім`я, по батькові, надати документ, що посвідчує його особу, однак ОСОБА_1 категорично відмовлявся називати своє прізвище, ім`я , по батькові, та надати документ, який посвідчує його особу, мотивуючи, що такого документу в нього немає, в нього немає прізвища, він «просто людина», «людина Землі».

ОСОБА_1 працівниками поліції було роз`яснено Правила пропуску осіб до приміщення будинку правосуддя та на територію транспортних засобів, затвердженого Наказом ТУ ДСА України у Черкаській області від 13.03.2020 №18-ОД, відповідно до яких з метою ідентифікації осіб, які прибули в приміщення будинку правосуддя, їх пропуск здійснюється на підстав документа, що посвідчує особу (паспорта громадянина України, паспорта громадянина для виїзду за кордон, службового посвідчення, посвідчення адвоката України, національного посвідчення водія України, пенсійного посвідчення, дипломатичного паспорта України, службового паспорта України, посвідчення водія, посвідки на постійне місце проживання, посвідки на тимчасове проживання, картки мігранта, посвідчення біженця, проїзного документу біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон).

Однак, ОСОБА_1 заперечував вимоги вказаних Правил, вважаючи їх такими, що порушують Конституцію України, норми міжнародного права, принижують честь та гідність людини і громадянина.

Як вбачається з відеозапису події, ОСОБА_1 категорично відмовився на законні вимоги працівників поліції, а на місце події прибуло три екіпажі працівників поліції, надати документи, що посвідчують його особу, вів себе зухвало у спілкуванні з останніми, його було попереджено про застосування фізичної сили та спеціального засобу - кайданок, та намагався залишити місце вчинення правопорушення, після чого до ОСОБА_1 були застосовані спеціальні засоби кайданки, його було затримано та доставлено до Черкаського РУП для складання матеріалів.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів дані протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Крім того в судовому засіданні першої інстанції були допитані в якості свідків працівники ССО ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які засвідчили, що ОСОБА_1 пройшов через службовий вхід пункту пропуску і охорони будинку правосуддя, не пред`явивши на їх вимогу документи, які посвідчують його особу, пославшись на те, що він їх не має. В подальшому були викликані працівники поліції. Зазначили, що підставою для недопущення ОСОБА_1 до будинку правосуддя слугували відповідні Правила доступу осіб до вказаного приміщення.

Доводи апелянта про те, що працівники ССО, не допустивши його до суду, посилаючись на наказ №18-ОД, порушили Конституцію України, норми міжнародного права, Європейської конвенції з захисту прав людини, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, тим самим принизили його честь та гідність як людини, є неспроможними з наступних підстав.

Згідно п. 2.3 Правил пропуску осіб до приміщення будинку правосуддя та на територію транспортних засобів, затвердженого Наказом ТУ ДСА України у Черкаській області від 13.03.2020 №18-ОД, з метою ідентифікації осіб, які прибули в приміщення будинку правосуддя, їх пропуск здійснюється на підстав документа, що посвідчує особу (паспорта громадянина України, паспорта громадянина для виїзду за кордон, службового посвідчення, посвідчення адвоката України, національного посвідчення водія України, пенсійного посвідчення, дипломатичного паспорта України, службового паспорта України, посвідчення водія, посвідки на постійне місце проживання, посвідки на тимчасове проживання, картки мігранта, посвідчення біженця, проїзного документу біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон).

Крім того, цим пунктом також визначено, що для ідентифікації особи, які прибули до суду, за умови наявності в цьому органі технічних засобів, призначених для встановлення достовірності відображення в електронному вигляді інформації, що міститься у паспорті громадянина України у формі картки, та відображення в електронному вигляді інформації, що міститься у паспорті громадянина України для виїзді за кордон, може бути використаний мобільний додаток Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Портал Дія».

Згідно підпунктам 2 та 3 пункту 2.7 Правил пропуску осіб до приміщення будинку правосуддя із застосуванням спеціальних технічних засобів контролю на безпеку пропускаються особи, які беруть участь у розгляді кримінальних, цивільних, господарських та адміністративних справ, - за списком, складеним працівниками апарату суду, або при пред`явленні судової повістки, ухвали суду та документа, який посвідчує особу та особи, що прибули на відкриті судові засідання, - за пред`явленням документа, який посвідчує особу.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був неодноразово продовжено та діє станом на час ухвалення постанови.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру відповідно до їх функціонального призначення поділяються на:

Документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України;

Документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Згідно зі статтею 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Механізм перевірки документів в осіб під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану визначено Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456.

Перевірка документів в осіб здійснюється лише після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в Указі Президента України про введення воєнного стану, на підставі наказу військового командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення). Зазначеним наказом призначається комендант, визначаються його завдання, повноваження із забезпечення єдиного управління визначеними силами та засобами Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДПС, ДМС, ДСНС, військових адміністрацій (у разі їх утворення) та координації їх дій під час здійснення заходів особливого режиму.

Право на проведення перевірки документів в осіб надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

У разі відсутності документа, що посвідчує особу, співробітник поліції має право доставити особу в найближчий пункт поліції, де повинен в комп`ютерній базі перевірити інформацію про особу.

Таким чином, працівники ССО та поліції мали законні підстави вимагати в осіб, які відвідують будинок правосуддя, пред`явлення документів, які посвідчують їх особу. Оскільки ОСОБА_1 не виконав неодноразові законні вимоги як працівників ССО, так і працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків, які прибули на місце події, тому в його діях наявні ознаки вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а саме: відсутній умисел на вчинення злісної непокори вимозі працівників поліції, є безпідставними та спростовуються як письмовими доказами, так і відеозаписом події від 26.09.2023 за участю останнього, з яких вбачається, що на законні, неодноразові вимоги працівників судової поліції, які забезпечували громадський порядок в будинку правосуддя, а в подальшому і вимоги інших працівників поліції, які приїхали до вказаного приміщення на виклик, ОСОБА_1 відмовився надати документ, який посвідчує його особу, тобто відмовився виконати законні вимоги працівників поліції, які знаходилися при виконанні службових обов`язків, і ця відмова була ним виражена в зухвалій формі, що свідчить про його явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок, що і є відповідно до правового визначення законодавцем злісною непокорою.

Посилання апелянта на те, що неявка в судове засідання свідків за викликом суду, які склали відносно нього протокол про адмінправопорушення, позбавила його права на ефективний захист, є необгрунтованими. Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції викликав в судове засідання працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак вони не з`явилися та причини неявки не повідомили, при цьому слід зазначити, що відповідно до ст.272 КУпАП виклик свідків в судове засідання для дачі пояснень щодо обставин їм відомих, є правом суду, а не його обов`язком. Разом з тим, слід зуважити, що під час розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не заявляли будь-яких клопотань про виклик до апеляційного суду свідків, про долучення до матеріалів справи доказів, та повторне дослідження доказів в судовому засіданні апеляційної інстанції, а тому апеляційний суд вважає, що в даному випадку судом першої інстанції та апеляційним судом не були порушені права ОСОБА_1 на захист.

Твердження апелянта про те, що особи, які назвалися працівниками поліції, не були одягнені в однострій, форма якого затверджена постановою КМУ №823 від 30.09.2015, і вони не змогли пред`явити посвідчення поліцейського, згідно бланку посвідчення, затвердженого постановою КМУ №1137 для посадових осіб органів виконавчої влади, що в свою чергу з першого погляду не дало змоги йому ідентифікувати цих осіб, як поліцейських, є надуманими та спростовуються відеозаписом події від 26.09.2023 за участю ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів провадження, днем вчинення адміністративного правопорушення є 26.09.2023 (а.с.1). Справа розглянута судом першої інстанції 18.01.2024 (а.с.67-70). Оскільки на час вирішення справи минули строки, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження за ст. 185 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Доказів на спростування вищезазначених висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не допущено істотних порушень вимог КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження в цій частині відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 січня 2024 року.

Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винуватим за ст.185 КУпАП, та закрито провадження по закінченню строків, передбачених ст.38 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка