ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/794/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Матвіяса А.Б.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за доповненою апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Матвіяса А.Б. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 15 липня 2024 року о 21 год. 40 хв. по вул. Коллонтая, 2, в м. Тернополі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Vento, р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 № ARLM-0313 (повірка дійсна до 04 червня 2025 року), що підтверджується тестом № 571 від 15 липня 2024 року, результат огляду 0,62‰ проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 не погодився, виявив бажання пройти огляд у найближчому медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР. Згідно висновку лікаря № 480 від 15 липня 2024 року, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Матвіяс А.Б. вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції не неправильно оцінив докази з точки зору їх допустимості, тому дійшов неправильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , а також не надав оцінки процесуальним порушенням, допущеним при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що транспортний засіб Volkswagen Vento, р.н. НОМЕР_1 , зупинено працівниками поліції без належних на те підстав, всупереч положенням ст.35 ЗУ Про національну Поліцію, та те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в контексті ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу.

Вказує, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 28 серпня 2024 року скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2613646 від 15.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

На переконання апелянта, вищенаведене свідчить про безумовну недопустимість доказів у справі, оскільки такі отримані з порушенням закону.

Крім цього, захисник вважає, що огляд ОСОБА_1 , проведений без постійного відеозапису події, що є протиправним, а його результати, оформленні на смужці паперу з написом ДУБЛІКАТ, - очевидно недопустимим доказом.

За таких обставин, вважає, що подальші дії працівників поліції щодо направлення ОСОБА_1 у медичний заклад для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, незаконним.

Зазначає, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №480 від 15.07.2024, є недопустимим доказом, так як підготовку приладу та проведення огляду здійснювала медсестра даного закладу, а не лікар-нарколог ОСОБА_2 , який, в свою чергу, здійснював лише технічну роботу, зокрема, записував відповідні відомості до журналів, складав акт та висновок.

Вказує, що при зазначених обставинах, згаданий висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , скалдений з порушенням і тому його слід вважати недопустимим доказом.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Матвіяса А.Б., який повністю підтримав подану ним доповнену апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №885448 від 15 липня 2024 року, 15 липня 2024 року о 21 год. 40 хв. по вул. Коллонтая, 2, в м. Тернополі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Vento, р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 № ARLM-0313 (повірка дійсна до 04 червня 2025 року), що підтверджується тестом № 571 від 15 липня 2024 року, результат огляду 0,62‰ проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 не погодився, виявив бажання пройти огляд у найближчому медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР. Згідно висновку лікаря № 480 від 15 липня 2024 року, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Зокрема, даними відеозаписів працівниками поліції зафіксовано зупинку транспортного засобу марки Volkswagen Vento, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР, а саме у транспортного засобу не горіла права фара у режимі ближнього світла.

Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №2613646 про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП.

Окрім того, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що ні водій, ні пасажир не були пристебнутими ремнями пасивної безпеки, а також те, що у керованого ним транспортного засобу не працює фара ближнього світла та наявна тріщина лобового скла в зоні дії склоочисника.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» 7510 виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 0,62 проміле, з чим останній не погодився.

ОСОБА_1 виявив бажання пройти повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки не погоджувався із результатом та проїхав з поліцейськими до найближчого закладу охорони здоров`я, а саме - КНП ТОМЦСНЗ ТОР.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в медичному закладі засвідчив результат 0, 40 проміле.

За результатами проведеного лікарем в медичному закладі огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 був складений висновок щодо перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №480, складеного лікарем КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР 15 липня 2024 року о 22 год. 55 хв., ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що висновок лікаря про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 базується на його оцінці проведеного обстеження особи, яке включає в себе не лише тестування за допомогою технічних засобів, а й на підставі проведених досліджень, яким є поведінки обстежуваної особи, її мовна здатність, вегето-судинні реакції, рухова сфера, точність рухів.

Виходячи з цього, огляд та проведені обстеження в медичному закладі давали підстави лікарю зробити остаточний висновок про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Медичний висновок підписаний обстежуваною особою ОСОБА_1 особисто без заперечення. Даних про те, що ОСОБА_1 ознайомившись із висновком лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не погодився з ним та наполягав на повторному його огляді, відсутні, що дає підстави вважати, що ОСОБА_1 повністю погодився з висновком лікаря.

Доводи сторони захисту про недопустимість як доказу висновку щодо результатів медичного огляду з тих мотивів, що такий огляд проводився медсестрою, є непереконливі і спростовуються матеріалами відеозапису, якими засвідчено, що огляд проводився двома працівниками медичного закладу, в тому числі, особою, яка підписала медичний висновок.

Відповідно, суд першої інстанції обґрунтовано послався в постанові на цей висновок як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, суд зазначає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, що слугувало підставою зупинки та доказів зупинки транспортного засобу працівниками поліції і, відповідно, недопустимості всіх інших доказів по справ, є непереконливі.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами сторони захисту, оскільки досліджені судом матеріали провадження підтверджують наявність у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, підстав для перевірки водія транспортного засобу ОСОБА_1 .

Окрім того, на думку суду, скасування постанови про накладення адмінстягнення ЕНА №2613646 з мотивів, наведених у рішенні суду від 28.08.2024 року, не перешкоджає суду першої та апеляційної інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч1 КУпАП, дослідити законність дій працівників поліції щодо фіксації правопорушення, яке полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, саме по собі є самостійним складом правопорушення і доведеність факту вчинення цього правопорушення не залежить від того, чи були у поліцейських підстави зупиняти транспортний засіб. Тому доводи апелянта і в цій частині є необґрунтованими.

Посилання захисника на те, що огляд ОСОБА_1 на місці зупинки, проведений без постійного відеозапису події, а його результати, оформленні на смужці паперу з написом ДУБЛІКАТ, що єочевидно недопустимим доказом, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду проведеного працівниками поліції на місці зупинки.

Фактично протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено на підставі висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №4 80, складеного за результатом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з порушенням норм матеріального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання захисника про закриття провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Матвіяса А.Б. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя