Справа № 484/2370/24
Провадження № 3/484/1267/24
Постанова

іменем України

17.09.2024 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Максютенко О.А., за участю секретаря судового засідання Завірюха В.Ю., прокурора Рибачук М.Б., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Закревського В.І. розглянула у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, працює директором Первомайської гімназії №9 Первомайської міської ради,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП

встановив

22.04.2024 року старшим оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України М.Строгін складено протокол № 162 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що останній, будучи директором Первомайської гімназії №9 Первомайської міської ради, являючись згідно з п. п. «а» и. 2 ч. 1 ст. З Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, усупереч вимогам п.2 ч.І ст.28 Закону № 1700-VII перед виданням та підписанням наказу № 138-к/тр від 05.12.2023 року «Про надання премії педагогічним працівникам гімназії до новорічних свят», яким визначив та встановив розмір премії у розмірі 11000 грн, ОСОБА_2 , яка є його донькою, тобто близькою особою та членом сім`ї - не повідомив безпосереднього керівника, а саме: Управління освіти Первомайської міської ради у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав повністю та зазначив, що з 2010 року він обіймає посаду директора Первомайської гімназії №9 Первомайської міської ради Миколаївської області. В цьому ж закладі з 2006 року працює вчителем англійської мови його донька ОСОБА_2 , яка прийнята на роботу згідно наказу управління освіти Первомайської міської ради. Після прийняття ЗУ «Про запобігання корупції», на виконання вимоги п.п.»а» п.2 ч.1 ст.3, відповідно п.2 ч.1 ст.28 вказаного Закону він письмово 05.04.2024 року за №285/55/113/01-24 кор надав до управління освіти Первомайської міської ради інформацію про те, що у закладі працює його донька.

Для недопущення реального конфлікту інтересів ним вчиняються відповідні заходи, а саме: при визначені суми заохочень щороку наказом по закладу створює комісію, яка залежно від вкладу кожного працівника в розвиток гімназії, згідно критеріїв, визначає розмір премій.

Розмір премії визначається колегіально, згідно критеріям які ідентичні для всіх педагогів. Сам, особисто не приймав жодного рішення про преміювання працівників. Наказ він підписував після погодження з профспілковим комітетом відповідно до ЗУ «Про освіту». Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Захисник адвокат Закревський В.І. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Зазначив, що забезпечення виплати премій ставилася в обов`язок ОСОБА_1 , як директору гімназії, оскільки вказане передбачено ЗУ «Про освіту», що містить імперативні норми, які зобов`язують директора здійснювати оплату праці працівників, включно з преміями. Про те, що в гімназії працює його донька він письмово повідомляв управління освіти 09.02.2015 року, а для усунення реального конфлікту інтересів створив комісію для нарахування премій. А тому, викладене в протоколах у справі про адміністративне правопорушення формулювання обвинувачення, що приватний інтерес ОСОБА_1 при встановленні премій особі, яка перебуває з ним у родинних стосунках полягав у бажанні надати премію близькій особі, жодним чином не підтверджено. При підписанні наказів про преміювання, особи що хоч і перебуває з ним у родинних стосунках, але тим не менше, є штатними працівниками гімназії, і користуються трудовими правами, визначеними трудовим законодавством та Колективним договором, нарівні з іншими працівниками. Захисник наголошує, що у ОСОБА_1 був відсутній майновий або немайновий приватний інтерес. Відсутність приватного інтересу, в свою чергу виключає наявність реального конфлікту інтересів у особи, а відтак і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП. Також захисник вказує, що у ОСОБА_1 при підписанні наказів про преміювання були відсутні дискреційні повноваження, зважаючи на імперативний характер норм ЗУ «Про освіту» та Колективного договору, які передбачають обов`язок роботодавця встановлювати премії своїм працівникам. Зазначене виключає склад конфлікту інтересів. Крім того, рішення про встановлення премій не приймались ОСОБА_1 одноосібно, а у порядку, визначеному Наказом «Положення про преміювання працівників освіти за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків». Розмір премій доньці ОСОБА_1 визначався аналогічно до того, як визначається розмір премій іншим працівникам. Враховуючи, що у ОСОБА_1 при підписанні наказів про преміювання та встановлення надбавок був відсутній приватний інтерес та суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями, захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад реального конфлікту інтересів. У зв`язку з цим, вважає, що у ОСОБА_1 не виникав і обов`язок повідомляти про реальний конфлікт інтересів кожного разу при нарахуванні премій, оскільки він повідомив про те, що донька працює в гімназії відразу, які тільки вона була прийнята на роботу, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП. Захисник просить провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 статті 172-7 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративних правопорушень.
Просив об`єднати матеріали адміністративних справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 статті 172-7 КУпАП в одне провадження.
Прокурор в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винним та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, також просила об`єднати адміністративні справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 статті 172-7 КУпАП в одне провадження.
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_3 - начальник управління освіти Первомайської міської ради пояснила, що в управління освіти Первомайської міської ради наявний лист повідомлення ОСОБА_1 від 2015 року про те, що в гімназії, де він працює директором працює його донька. Управління освіти не вбачало конфлікту інтересів у директора ОСОБА_1 , тому не приймало будь-яких рішень з цього питання. Зазначила, що з урахуванням ситуації, яка склалась в гімназії, де рішення про преміювання приймалось колегіально комісією, а ОСОБА_1 в силі Закону зобов`язаний підписувати наказ про преміювання працівників - конфлікту інтересів не було.
Свідок ОСОБА_4 , пояснила, що з 1998 року працює в гімназії №9 та з 2009 року є Головою профспілкового комітету. Зазначила, що коли в гімназії почала працювати донька директора, то ним, було створено комісію для прийняття рішення про преміювання працівників. Рішення приймалось колегіально, згідно критерій які були ідентичні для всіх працівників. Директор ніколи не впливав на прийняття рішень, та і не міг вплинути на прийняття рішення.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що входила до комісії, що приймала рішення щодо преміювання працівників гімназії. Рішення про преміювання працівників гімназії приймались колегіально за критеріями, директор не впливав на прийняття рішення.
Вислухавши в судовому засіданні особу, яка притягається до відповідальності, її захисника, позицію прокурора, показання свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП підлягає закриттю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до Наказу управління освіти Первомайської міської ради від 07.12.2010 року № 635-к ОСОБА_1 призначено на посаду директора ЗОШ 1-111 ст. №9 та вчителя історії на умовах контракту з 07.12.2010 року. 07.12.2023 року управління освіти Первомайської міської ради уклало з ОСОБА_1 додаткову угоду №7 до контракту №12 на виконання обов`язків директора закладу від 07.12.2010 року, де граничний строк перебування на посаді ОСОБА_1 встановлено 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану.
Згідно Статуту Первомайської гімназія №9 Первомайської міської ради Миколаївської області від 2021 року Первомайська гімназія № 9 Первомайської міської ради Миколаївської області є комунальним бюджетним закладом, що здійснює діяльність на двох рівнях освіти (далі Статут).
Відповідно до п.1.8 ч.1 Статуту засновником закладу освіти є Первомайська міська рада Миколаївської області, уповноваженим органом управління - управління освіти Первомайської міської ради.
Відповідно до п.6 ст. 61 ЗУ «Про освіту» керівник закладу освіти відповідно до законодавства, установчих документів та колективного договору має право встановлювати педагогічним і науково-педагогічним працівникам доплати, надбавки, премії за використання в освітньому процесі іноземних мов, сучасних технологій, реалізацію інноваційних проектів тощо.
Згідно положення від 31.08.2021року про надання грошової винагороди педагогічним працівникам закладу освіти за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків розмір премій погоджується з профспілковим комітетом.
Згідно наказу Первомайської гімназії №9 Первомайської міської ради Миколаївської області № 103-к від 31.08.2006 року ОСОБА_6 було призначено на посаду вихователя ЗОЩ №9 з 01.09.2006 року.
31.08.2009 року за наказом №139-к ОСОБА_2 було переведено на посаду вчителя англійської мови цієї ж школи.
З державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №775 від 12.08.1988 року.
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 06 жовтня 2010 року № 21-рп/2010 (п. 3.2.2.) прямо вказав на необхідність визнання і дії в Україні принципу верховенства права, і на необхідність врахування, насамперед того, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а діяння, яке не відповідає змісту терміну «корупція», не може визнаватись корупційним правопорушенням.
Отже, вчиняючи корупційне діяння, особа повинна мати корисливий мотив.
Суб`єктивна сторона правопорушення, пов`язаного з корупцією характеризується тим, що воно вчиняється лише з корисливих спонукань, і особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага. Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.
Конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.
Відповідальність за частинами першою статті 172-7 КУпАП настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
За змістом ст.172-7 КУпАП, особистий інтерес це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.
Отже, з системного аналізу цих норм права, слід зробити висновок, що суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага, тобто діє з прямим умислом.
Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.
При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.
Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням висновку науково - правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М.Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року №126/50-е щодо законодавства про боротьбу з корупцією, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.
Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.
Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Без наявності хоча б одного з фактів цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.
Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.
Аналогічне визначення понять «потенційний інтерес» та «реальний інтерес» міститься і у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією».
09.02.2015 року директор школи ОСОБА_1 повідомив листом управління освіти проте, що в ЗОШ №9 працює його донька ОСОБА_2 .
Протоколом №3 від 04.12.2023 року засідання комісії по преміювання працівників Первомайської гімназії №9 було визначено розмір премії педагогічним працівникам та працівникам гімназії до новорічних свят. До складу комісії входили: директор ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , голова профспілки гімназії, ОСОБА_5 заступник директора з НВР, ОСОБА_7 заступник директора з В.Р. На засіданні виступали ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Директор ОСОБА_1 запропонував врахувати при визначенні премії результативність роботи працівників.
05.12.2023 року наказом №138-к/тр «Про надання премії педагогічним працівникам гімназії до значено новорічних свят» вирішено надати грошову допомогу педагогічним працівника у тому числі і доньці директора ОСОБА_2 у розмірі 11 тис грн. Наказ підписано директором гімназії ОСОБА_1 та головою ПК О.Островською.
Отже, матеріли справи не містять будь-яких фактів суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями ОСОБА_1 , в протоколі не зазначено, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив.
Так, згідно п.п.1.1.1 розділу 1 Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року № 839, «відсутність дискреційних повноважень виключає наявність реального конфлікту інтересів».
Підписання рішень про преміювання та його розмір не можна безумовно віднести до дискреційних повноважень директора ОСОБА_1 , оскільки розмір премії, був встановлений для всіх працівників колегіально та погоджено з профспілковим комітетом в залежності від виконаних обов`язків працівника та результативності роботи відповідно до розділу V Колективного договору укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом Первомайської гімназії №9 Первомайської міської ради Миколаївської області.
Норми Колективного договору містять імперативні норми, які зобов`язують Адміністрацію разом з профспілковим комітетом встановлювати оплату праці працівників, з преміями та надбавками у межах бюджетних асигнувань та фонду оплати праці. Отже, виплата працівникам премій та надбавок є обов`язком Первомайської гімназії №9, як роботодавця. Відповідно цей обов`язок і реалізовував ОСОБА_1 , як директор гімназії.
Відповідно до Колективного договору матеріальне заохочення у виді премії виплачується всім без винятку працівникам гімназії, за відсутності у них дисциплінарних стягнень, порушень виконавчої і трудової дисципліни. При цьому, особою, яка склала протоколи про адміністративні правопорушення, не надано доказів існування будь-яких підстав для позбавлення премії ОСОБА_2 , як особі, що перебуває у родинних чи близьких стосунках з ОСОБА_1 .
В наказі про преміювання № 138-к/тр від15.12.2023 року саме доньки ОСОБА_2 зазначена премія нарівні з іншими працівниками гімназії, що свідчить про відсутність реального впливу суперечності між приватним та службовим інтересом ОСОБА_1 на об`єктивність або неупередженість при підписанні наказу про преміювання, тобто відсутній корисливий мотив в його діях.
Відтак, з огляду на сукупність зазначених вище обставин, суд вважає, що матеріалами справи не доведено тих обставин, що ОСОБА_1 , підписуючи наказ про преміювання діяв в умовах реального конфлікту інтересів.
Таким чином, при підписанні наказу про преміювання ОСОБА_2 не мав дискреційних повноважень, які б могли вплинути на розмір премії працівника гімназії ОСОБА_2 як близької особи, оскільки преміювання працівників здійснюється згідно рішення колегіального органу гімназії.
Щодо надання завищеного розміру премії ОСОБА_2 , суд зазначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б своєю сукупністю поза розумним сумнівом доводили самостійне вирішення ОСОБА_1 питання доцільності виплати грошової допомоги у вигляді премії та конкретного визначення його розміру.
Що стосується неповідомлення у встановленому законом випадку та порядку по наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів суд зазначає, наступне.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що управління освіти було проінформовано про те, що донька ОСОБА_2 працює під керівництвом ОСОБА_1 та те, що окремо повідомляти про наявність у нього реального конфлікту інтересів не потрібно.
Отже, установа, якій особа зобов`язана повідомлення про наявність у неї реального конфлікту інтересів була проінформована про те, що в його діях при підписанні наказів про преміювання близької особі відсутні порушення вимог антикорупційного законодавства, що виключає прямий умисел, як необхідну кваліфікуючу ознаку даного виду адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
При цьому, суд зазначає, що згідно матеріалів справи, 09.02.2015 року директор гімназії повідомив управління освіти про потенційний конфлікт інтересів.
Управління освіти не здійснило, та не рекомендувало директору гімназії застосування будь-яких заходів щодо врегулювання потенційного конфлікту інтересів у вигляді здійснення ним повноважень щодо своєї доньки ОСОБА_2 під зовнішнім контролем.
Отже, ОСОБА_1 самостійно вживав заходів для врегулювання потенційного конфлікту інтересів: повідомляв 09.02.2015 року управління освіти наявність можливого конфлікту, створив комісію, яка встановлювала преміювання працівникам.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбачених ч.1 ст.172-7 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25). відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 при підписанні наказів про преміювання за № 138 -к/тр від 05.12 2023року відсутня суперечність між його особистими інтересами та службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення. ОСОБА_1 підписуючи накази про преміювання діяв в спосіб та в межах законодавства на наданих йому повноважень. Конфлікт інтересів у зазначеному випадку не виникає, оскільки у ОСОБА_1 відсутні дискреційні повноваження щодо встановлення та визначення розміру премії.
З огляду на існуючий механізм преміювання працівників гімназії, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Суд вважає, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не містять інформації щодо наявності в діях останнього корисливої мети та умислу на вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 КУпАП.
Суд наголошує, що питання оплати праці належить до трудових правовідносин, а отже не відноситься до сфери приватного інтересу працівника в розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції».
Відсутність приватного інтересу, в свою чергу, виключає наявність реального конфлікту інтересу у особи, а відтак і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки висновок про наявність суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими/представницькими повноваженнями є лише припущенням органу, який склав протоколи, який не підтверджений належними та відповідними доказами, а обсяг наданих суду доказів у своїй сукупності не доводить винуватість ОСОБА_1 , тому суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.
Відповідно до статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
На розгляд судді протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями 02.05.2024 року передано справу 484/2363/24 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП. Протоколами передачі судових справ раніше визначеному складу суду, щодо однієї і тієї ж особи передано також справи: 484/2370/24, 484/2368/24, 484/2366/24,, 484/2365/24, 484/2367/24,484/2369/24, 484/2364/24 відносно ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.
Оскільки суд, закриває провадження по даній справі, то клопотання особи, що притягуєтья до адміністративної відповідальності його захисника та прокурора про об`єднання матеріалів адміністративних справ задоволенню не підлянає.
Керуючись п.1 ч.1 ст.247, 251, 252, 276, 279, 280, 283-285 КУпАП суддя
постановив
в задоволенні клопотань про об`єднання матеріалі адміністративної справи відмовити.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172 - 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисником, законним представником, прокурором, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суд.
Суддя: