Справа № 503/2406/24
Провадження №3-в/503/5/24
ПОСТАНОВА

22 листопада 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., дослідивши матеріали за заявою від імені ОСОБА_1 про повернення надмірно сплаченої суми грошових коштів під час виконання постанови Кодимського районного суду Одеської області у справі № 503/2406/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2041 КУпАП,

встановив:

До суду 19.11.2024 року, на електронну адресу, надійшла заява від імені ОСОБА_1 датована 19.11.2024 року, без накладення на неї кваліфікованого електронного підпису цього заявника, в якій останній, посилаючись на ті обставини, що постановою Кодимського районного суду Одеської області від 07.11.2024 року у справі № 503/2406/24 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2041 КУпАП, із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 13600 грн. Однак, здійснюючи 18.11.2024 року сплату накладеного на нього штрафу помилково сплатив його у більшому розмірі, а саме 14205,60 грн, у зв`язку з чим просить суд повернути йому надмірно сплачену суму штрафу в розмірі 605,60 грн, яка дорівнює сумі стягнутого з нього судового збору і підлягає сплаті на інший розрахунковий рахунок.

Чинне процесуальне законодавство не забороняє учаснику справи звернутися з процесуальними документами до суду шляхом направлення їх на офіційну електронну адресу суду з обов`язковим скріпленням їх власним електронним цифровим підписом учасника справи (постанова Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі № 530/544/16).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20 (провадження № 11-361заі20), альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи та подання такого документу через електронний кабінет.

Пунктом 15 ч.1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 року № 2155-VIII передбачено, що електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.

Частинами 1 і 3 статті 6 і частиною 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851-IV передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

З аналізу наведених норм права вбачається, що електронний документ має силу оригіналу документа лише за наявності електронного цифрового підпису автора.

14 лютого 2019 року Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 9901/43/19, зазначила, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного документу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Таким чином, відповідно до загальноприйнятих правил оформлення документів, підпис є обов`язковим реквізитом будь-якого офіційного документу, який надає йому юридичної сили, підтверджує справжність, правильність, а також відповідальність певної особи за його зміст. Кожна заява, клопотання чи заперечення, повинно бути підписане особою, що її подає, відсутність підпису ставить під сумнів її дійсне волевиявлення.

У зв`язку з чим суд вважає необхідним залишити без розгляду заяву надіслану на електронну адресу суду від імені ОСОБА_1 датовану 19.11.2024 року, без накладення на неї кваліфікованого електронного підпису цього заявника.

Окремо суд відзначає те, що у змісті надісланої до суду заяви особа відзначає, що саме вона здійснювала відправлення цих коштів. Однак, згідно змісту надісланої до суду платіжної інструкції № 0.2.1 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.11.2024 року платником переказу на суму 14205,60 грн була ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , хоча при цьому фактичним платником в ній і зазначено саме ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , тобто зазначений платіж здійснювався в інтересах ОСОБА_1 іншою особою ОСОБА_2 , якій вони належали. Водночас у заяві перед судом порушено питання про повернення переплаченої суми коштів не їх власнику ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 .

Ураховуючи зазначене суд вважає необхідним також роз`яснити, що переплачені грошові кошти можуть бути повернуті лише їх платнику, який є їх власником, навіть якщо сама сплата цих коштів здійснювалась таким платником в інтересах третьої особи.

Керуючись ст. 304-305, 283-284 КУпАП, суд

постановив:

Залишити без розгляду заяву від імені ОСОБА_1 про повернення надмірно сплаченої суми грошових коштів.

Постанова оскарженню не підлягає та підлягає виконанню з моменту її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко