Справа № 161/1245/24 Провадження №33/802/210/24 Головуючий у 1 інстанції:Ковтуненко В. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 - Кромського М.В.,

потерпілої - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, ІПН невідомий, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, і підданно його адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, ІПН невідомий, на користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07.01.2024 року, близько 00.06 годин, перебуваючи за місцем проживання, в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї дружини - ОСОБА_2 , а саме - наніс декілька ударів кулаком в обличчя, розбив губу, вставив палець в око. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КпАП України (а.с.13).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на постанову суду в частині призначеного адміністративного стягнення, вважає його незаконним та суворим покаранням.

Вказує на те, що ті діяння, які йому були інкриміновані у протоколі про адміністративне правопорушення від 07.01.2024 року та вказані у постанові суду від 15.02.2024 року він дійсно вчиняв. Зазначає, що йому соромно за свій вчинок, він повністю визнає свою вину та щиро розкаюється у вчиненому, а саме жаль із приводу вчиненого, вибачився перед дружиною, яка його вибачила та просила у суді суворо не карати, він із нею примирився, позитивно характеризується за місцем проживання.

Просить постанову суду від 15.02.2024 року в частині накладеного на нього адміністративного стягнення змінити та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с.18).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, потерпілу, яка просила суворо не карати ОСОБА_1 ,приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає ст.ст.283, 284 КпАП України.

Як вірно встановив суддя місцевого суду наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, підтверджується письмовими матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КпАП України вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Разом з тим,місцевим судом повністю дотримано вимог ст.280 КпАП України при винесенні постанови. Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України в апеляційній скарзі та в поясненнях ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечуються та не оспорюються, а тому відсутні й підстави для перевірки їх правильності й обґрунтованості.

Разом з тим, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови в частині накладеного адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб ОСОБА_1 вказує на те, що він повністю визнав свою провину та розкаявся у вчиненому, примирився із дружиною, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох дітей, одна із них неповнолітня, а тому застосування щодо нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб поставить його близьких у вкрай важке становище.

Проте, такі доводи апелянта до уваги апеляційним судом не беруться з врахуванням наступного.

Згідно статті 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст.33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ч.1 ст.173-2 КпАП України передбачає накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Встановлено, що обираючи вид та розмір стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також те що внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 , потерпіла ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження - забій м`яких тканин обличчя, забій очного яблука, а тому прийшов до переконання про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (п`ятнадцять) діб.

Апеляційний суд вважає, що накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення буде необхідним та достатнім для попередження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушеннях.

Доводи на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, а також які наведені ним та його захисником під час розгляду справи апеляційним судом на правильність висновку суду щодо необхідності накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 діб не впливають і це не є підставою для скасування постанови.

За наведених обставин апеляційний суд погоджується з мотивами, наведеними у судовому рішенні, щодо обрання ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 діб.

Це рішення належним чином обґрунтовано і сумнівів у його правильності щодо доцільності застосування адміністративного стягнення, обраного судом ОСОБА_1 , не викликає.

З урахуванням наведеного приходжу до висновку, що постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.