Код суду 233 № 229/164/24
П О С Т А Н О В А

29 квітня 2024 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Міросєді А.І., за участю: секретаря Ульянцевої С.А., захисника Скрипченка Д.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 04.01.2024 року об 11:40 год. керував автомобілем «АУДІ А4», номерний знак НОМЕР_2 , у м. Дружківка по вул. О. Тихого в районі буд. №3, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло), від проходження медичного огляду у медичному закладі для визначення ступеня наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надано.

Захисник Скрипченко Д.В. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на відсутність у справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а також оскільки не встановлено фактичне місце вчинення адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 . Протокол та додані до нього матеріали містять істотні суперечності, які не були усуненні належним повноважним суб`єктом у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні досліджені такі наявні в матеріалах справи докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 676604 від 04 лютого 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 04.01.2024 року об 11:40 год. керував автомобілем «АУДІ А4», номерний знак НОМЕР_2 , у м. Дружківка по вул. О. Тихого в районі буд. №3, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло), від проходження медичного огляду у медичному закладі, для визначення ступеня наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 лютого 2024 року;

- довідку Краматорського РВП ГУНП в Донецькій області;

- пояснення свідка ОСОБА_2 , згідно яких 04.01.2024 у її присутності було запропоновано водію авто «АУДІ А4», н/з НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_1 пройти медичний огляд у медичному закладі Наркодиспансер м. Краматорська для визначення ступеню наркотичного сп`яніння, на що той відмовився;

- пояснення свідка ОСОБА_3 , згідно яких 04.01.2024 у його присутності було запропоновано водію авто «АУДІ А4», н/з НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_1 пройти медичний огляд у медичному закладі Наркодиспансер м. Краматорська для визначення ступеню наркотичного сп`яніння, на що той відмовився;

- відеозапис від 04.01.2024 року (файл з назвою 0001652__0087), з якого вбачається, що місцем можливого вчинення правопорушення є блок пост на автодорозі «Дружківка - Краматорськ», де ОСОБА_1 в присутності двох понятих відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. При цьому на відео не зафіксовано факту керування транспортним засобом «АУДІ А4», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , а тільки працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 керував зазначеним автомобілем. Сам же ОСОБА_1 на питання працівника поліції повідомив, що він не вживав наркотичних засобів та відповів на запитання працівника поліції. Але ОСОБА_1 так і не було повідомлено про наявність яких саме ознак наркотичного сп`яніння, начебто виявлених поліцейськими, тобто невідомо з чого поліцейський зробив висновок, що у ОСОБА_1 звуженні зіниці які не реагують на світло, хоча на відео спостерігається, що мовна здатність водія не порушена, міміка звичайна, рухи точні та відповідають обстановці, не спостерігається нічого незвичайного. Також, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, із дослідженого відеозапису не встановлено, яким чином працівник поліції встановив наявність у ОСОБА_1 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення ознак наркотичного сп`яніння. Більш того, встановлено, що вказаний відеозапис не містить інформації про те, чи були ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_4 , дослідивши всі надані суду матеріали справи, в сукупності з клопотанням сторони захисту, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Згідно ст. 251 ч.2 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Обов`язковою складовою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - є факт керування транспортним засобом особою, що перебуває у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) або з ознаками такого сп`яніння. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) або з ознаками такого сп`яніння.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи біля транспортному засобі не доводить факт керування транспортним засобом.

Суд погоджується з доводами сторони захисту та враховує, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і момент зупинки його працівниками поліції в процесі руху. Відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, не містить відомостей, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «АУДІ А4», н/з НОМЕР_2 .

Також у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 676604 від 04 лютого 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 04.01.2024 року об 11:40 год. керував автомобілем «АУДІ А4», номерний знак НОМЕР_2 , у м. Дружківка по вул. О. Тихого в районі буд. №3, хоча як вбачається з відеозапису та встановлено матеріалами справи, місцем можливої події є блок пост на автодорозі «Дружківка - Краматорськ», який розташований не в районі буд. № 3 по вул. О. Тихого м. Дружківка, що свідчить про те, що в даному протоколі не зазначено місце вчинення можливого правопорушення.

Під час розгляду справи судом 1-ї інстанції враховуються вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п.2 р.1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р., огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Зі змісту вищенаведених правових норм вбачається, що поліцейський, в разі виявлення у водія ознак, які свідчать про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Суд наголошує, що працівник поліції при виявленні ознак сп`яніння у водія повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але й надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, зафіксувати їх на боді-камеру.

Більш того, описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як в даному випадку, так як на переконання суду, поведінка, жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова, відображені у відеофайлі, не вказують на наявність у ОСОБА_1 явних ознак наркотичного чи іншого сп`яніння у момент спілкування з поліцейськими, з чого слідує, що із переглянутого відеозапису не можливо встановити, що працівники поліції мали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст. 251 КУпАП є, зокрема, дані протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частини третьої цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з конституційного принципу презумпції невинності, суд має тлумачити недостатньо обґрунтовані обставини на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, відсутність належних і допустимих доказів у даній справі про адміністративне правопорушення, свідчать про недоведеність у судовому засіданні складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ч.3 ч.1 ст. 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя