Провадження № 33/801/762/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Вінниц

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу адвоката Чайки Артура Олеговича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

В постанові суду зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 242321, 25.06.2024 р. о 13 год. 40 хв. в дворі будинку № 5 по вул. Юності в м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування автомобілем постановами Вінницького міського суду у справах 127/1745/23 та № 127/34817/23 строком на 10 років.

Не погоджуючись із такою постановою суду, адвокат Чайка А. О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінки відеозапису, який не містить доказів того, що ОСОБА_1 здійснював рух автомобілем «Тойота Корола НОМЕР_1 , у зв`язку з чим у справі не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Чайка А. О. підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частинами 2-4 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до частини 5 статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Отже, за змістом диспозиції вказаної статті, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Згідно пункту 1.5 ПДР України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту поліцейського, відеозапису та письмових пояснень ОСОБА_1 .

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять належних доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, що є обов`язковою обставиною для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП.

Долучений до матеріалів справи відеозапис (а.с. 6) не містить події про яку йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення та яка мала місце 25 червня 2024 року о 13 годині 40 хвилин: долучений диск не містить будь-якого запису.

Також суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується рапортом поліцейського та письмовими поясненнями останнього.

Відповідно до рапорту ПОГ СВГ відділення поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Р. Катрука вбачається, що під час обстеження території обслуговування близько 13-40 год. в дворі буд. 5 по вул. Юності в м. Вінниці, було виявлено залишений заведений автомобіль Тойота Корола д.н.з. НОМЕР_1 , який перегороджав проїзд через двір будинку. Через декілька хвилин з під`їзду вийшов, як згодом встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який присів до автомобіля та прибрав з проїжджої частини на парко місце, при перевірці документів у водія, йому було роз`яснено, що він порушив п. 15.9 ПДР України та було з`ясовано, що водій позбавлений права керування постановою Вінницького міського суду у справі 127/34817/234 від 08 січня 2024 року та він уже був притягнутий до відповідальності 22 травня 2024 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, внаслідок чого було винесено постанову за ч. 3 ст. 122 КУпАП та складено адміністративний протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 5).

Відповідно до пояснення, відібраного старшим інспектором СВГ майором поліції Кременчук М. у ОСОБА_1 , 25 червня 2024 року о 13 годині 40 хвилин керуючи транспортним засобом Тойота Корола НОМЕР_1 зупинився у дворі будинку по вул. Юності, 5 та залишив автомобіль на проїжджій частині прибудинкової території, чим перешкодив рух транспортним засобам та порушив правила дорожнього руху. Знизу пояснень міститься напис «написано вірно ОСОБА_1 підпис» (а.с. 2).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що інформація про керування ОСОБА_1 автомобілем Тойота Корола д.н.з. НОМЕР_1 25 червня 2024 року о 13 годині 40 хвилин зазначена лише працівником поліції в рапорті та поясненням (а.с. 2, 5) будь-які інші докази про керування ОСОБА_1 автомобілем відсутні, а даний факт в апеляційній скарзі останнім заперечується.

Проте апеляційний суд зауважує, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Таку позицію неодноразово висловлював Верховний Суд у своїх постановах: до прикладу, від 15 квітня 2020 року у справі № 489/4827/16-а, від 28 травня 2020 року у справі № 524/4668/17, від 15 лютого 2020 року у справі № 489/4827/16-а, від 12 липня 2023 року у справі № 607/5610/23. Не може бути об`єктивним доказом і пояснення, яке міститься на а. с. 2, оскільки його текст написаний поліцейським, який є представником суб`єкта владних повноважень у сфері нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, та не містить підтвердження того, що пояснення вірно написано зі слів ОСОБА_1 , про що він ставить свій підпис та погоджується зі змістом.

Отже, в даному випадку працівниками поліції належним чином не зафіксовано і не долучено до матеріалів справи належних, допустимих і достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем Тойота Корола д.н.з. НОМЕР_1 25 червня 2024 року о 13 годині 40 хвилин, що є обов`язковою ознакою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, а суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чайки Артура Олеговича задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2024 року скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета