ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/590/24 Справа № 701/865/24 Категорія: ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАПГоловуючий у І інстанції Максименко Д. Р. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 701/865/24 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Монастирищенського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Банара В.В.,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крачківка, Черкаська область, місце реєстрації та місце фактичного проживання АДРЕСА_1 , директора Комунального некомерційного підприємства «Маньківська багатопрофільна лікарня» Маньківської селищної ради Черкаської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень; звільнено від сплати судового збору з урахуванням положень ЗУ «Про судовий збір», є інвалідом 2 групи.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи директором Комунального некомерційного підприємства «Маньківська багатопрофільна лікарня» Маньківської селищної ради Черкаської області (далі КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня») та відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо видання та підписання наказу №90/к від 21 липня 2023 року, який стосувався у тому числі преміювання його близької особи (дружини ОСОБА_2 ), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, про що складено протокол №442/2024 від 25 липня 2024 року.

ОСОБА_1 , будучи директором КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» та відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону не повідомив належним чином про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо видання та підписання наказу №90/к від 21 липня 2023 року, який стосувався у тому числі преміювання його близької особи (дружини ОСОБА_2 ), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, про що складено протокол №441/2024 від 25 липня 2024 року.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її висновки такими, що не відповідають обставинам справи, а постанову - винесену з порушенням норм матеріального і процесуального права, представник ОСОБА_1 адвокат Банар В.В., подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 30.09.2024 у справі №701/865/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та прийняти нове рішення, яким провадження в справі №701/865/24 про притягнення до адміністративної відповідальності за частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд першої інстанції, дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , готуючи та підписуючи наказ про преміювання своєї дружини - ОСОБА_2 , діяв в умовах реального конфлікту інтересів, проте не повідомив про його наявність у визначений законом строк, тим самим порушив вимоги п 2, 3 ч 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції». Разом із тим, у постанові суду взагалі не зазначено у чому саме суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 і його службовими повноваженнями знайшли свій вияв або вплив на прийняття ним рішень про преміювання своєї дружини, крім формального посилання на те, що він підготував, підписав і реалізував наказ про преміювання близької йому особи, що в даному конкретному випадку не може розцінюватись як доведеність вчинення ОСОБА_1 дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначив, що наказ № 90/к від 21.07.2023 року «Про преміювання», у тому числі і ОСОБА_2 та розмір преміювання (2400 грн. для всіх медичних сестер закладу) винесений на підставі клопотання головної медичної сестри про визначення розміру премій, погодженого первинною профспілковою організацією, та подання безпосереднього керівника останньої - медичного директора Раїси Піддубченко, а тому не залежали від прийняття рішення безпосередньо ОСОБА_1 .

У судовому засіданні встановлено, і цей факт не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 участі у прийнятті та розгляді питання визначення розміру премій не приймав.

Підписання ж ним, як директором КНП, наказу про преміювання працівників без прийняття ним рішення щодо преміювання працівників та щодо розміру такого преміювання, не створює реальний конфлікт інтересів в розумінні ст.28 Закону України «Про запобігання корупції». Сам по собі факт підпорядкування ОСОБА_2 - його дружини не свідчить про наявність у нього реального конфлікту інтересів, оскільки факт суперечності між приватним інтересом особи та її службовим повноваженнями, а також, що така суперечність реально вплинула на об`єктивність або неупередженість рішення - ініціатором складення протоколів не доведена. Жоден з інших доказів, наявних в матеріалах справи, долучених ініціатором складення протоколів до протоколів про адміністративні правопорушення, не спростовує наведених вище висновків та не доводить поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 в інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях.

З протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до них доказів не вбачається наявності факту суперечності між приватним інтересом директора КНП «Маньківська БЛ» ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями з вирішення питання щодо видання та підписання наказу №90/к про преміювання дружини ОСОБА_2 , не зазначено в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття ним зазначеного рішення.

Таким чином зазначені обставини унеможливлюють наявність факту реального впливу можливої суперечності між приватним інтересом директора КНП «Маньківська БЛ» та його службовими повноваженнями з вирішення питання про видання та підписання наказу про преміювання №90/к та об`єктивність або неупередженість вказаного рішення.

Апелянт вважає, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, оскільки наказ про преміювання ОСОБА_2 був виданий в умовах потенційного конфлікту інтересів, а не реального конфлікту інтересів, оскільки відсутня така обов`язкова ознака реального конфлікту інтересів, як наявність факту реального впливу суперечності між приватним і службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, і відповідно не зазначено в чому саме такий вплив знайшов свій вияв та яким саме чином вплинув на об`єктивність прийнятого рішення.

Нормами чинного КУпАП не передбачено адміністративної відповідальності з вчинення дій чи прийняття рішень в умовах потенційного конфлікту інтересів.

Крім того апелянт зазначив, що ОСОБА_1 працює в сільському населеному пункті, а тому на нього не поширюються обмеження для спільної роботи близьких осіб.

Також апелянт вважає, що Управління стратегічних розслідування НПУ не є уповноваженим органом на складення протоколів у даній справі, оскільки положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України не зареєстровано в Міністерстві юстиції України.

Разом з тим, апелянт не погодився з висновком суду, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення не закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП, та зазначив, що відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

В протоколі зазначається, що датою виявлення правопорушення є 25 липня 2024 року, проте, за матеріалами справи посадовій особі, яка проводила перевірку та складала протокол про адміністративне правопорушення, про виявлений факт порушення було відомо ще 28 лютого 2024 року.

Відповідно до квитанції Нової пошти від 28.02.2024 року на ім`я ОСОБА_3 , яка є оперуповноваженою Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України було направлено документи КНП «Маньківською БЛ», які були витребувані від лікарні. Отже, днем виявлення адміністративного правопорушення є 28.02.2024 року, а тому апелянт вважає, що провадження у даній справі про адміністративні правопорушення підлягає також закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Крім того, апелянт зазначив, що враховуючи обставини справи, особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, умислу на вчинення правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, не мав, наслідки даних порушень не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам, тому, вважає що суд може також обмежитись усним зауваженням.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника адвоката Банара В.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_4 , який заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до змісту ст.ст.7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд виходить з норм діючого антикорупційного законодавства та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

Згідно роз`яснень НАЗК, однією із обставин, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення є реалізація службових/представницьких повноважень стосовно себе. До таких ситуацій можна віднести прийняття (або участь у прийнятті) будь-яких рішень дискреційного характеру особою щодо себе самої. Наприклад, які стосуються оплати праці, відведення земельних ділянок, використання права на депутатське звернення чи депутатський запит у власних інтересах тощо.

Приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових / представницьких повноважень, що є дискреційними.

Дискреція можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох можливих варіантів дій, рішень, або навпаки не вчиняти дію, не приймати рішення (тобто бездіяти).

Дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Із наведеного вбачається, що обов`язковими чинниками такої ситуації є:

-наявність приватного інтересу, який пов`язаний із отриманням вигоди матеріального чи особистого характеру;

-прийняття рішень дискреційного характеру особою щодо себе самої;

Частиною 1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до абзаців 10, 11 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

При цьому для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особи, і кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, слід встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у особи факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення/вчинення чи не вчинення дій; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість, прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином, обов`язковою ознакою конфлікту інтересів є наявність суперечностей між особистими інтересами та службовими повноваженнями особи, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Даний вплив може бути у разі наявності у особи дискреційних повноважень (коли особа може вибирати з декількох варіантів рішень чи дій той, який вважає найбільш прийнятним за відповідних обставин).

Відповідно до ч.1 ст.172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 ст.172-7 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно з пунктом 1 розділу 1, пунктом 2 розділу 4 статуту КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня», затвердженого рішенням Маньківської селищної ради від 30 листопада 2023 року, №36-16/VIII (далі - Статуту), підприємство було передано Маньківській селищній територіальній громаді за рішенням Маньківської районної ради від 12 листопада 2020 року №51-6/VII та є юридичною особою публічного права.

Відповідно до пункту 3 розділу 9 Статуту поточне керівництво (оперативне управління) підприємством здійснює керівник підприємства директор, який призначається на посаду і звільняється з неї за рішенням засновника. Строк найму, права, обов`язки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму визначаються контрактом (а.с. 49-69 т.1).

Відповідно до контракту з директором КНП «Маньківська центральна районна лікарня» від 03 грудня 2019 року зі змінами, внесеними додатковими угодами, (далі - Контракту) Маньківська селищна рада та ОСОБА_1 уклали цей контракт про те, що ОСОБА_1 призначається на посаду директора КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня».

Згідно з пунктом 5 Контракту директор здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання підприємством завдань, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.

Пунктом 28 Контракту встановлено, що контракт діє з 3 грудня 2019 року по 3 грудня 2024 року (а.с.31-42 т.1)

Згідно з витягом із наказу КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» №14/К п. 1 від 25 січня 2021 року у відповідності з п. 6 рішення Маньківської селищної ради Черкаської області від 23.12.2020 р. №3-16/У «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади Маньківської селищної ради КНП «Маньківська центральна районна лікарня», зміну засновника, найменування та затвердження Статуту в новій редакції, дія трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 вважається продовженою на посаді директора КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» до 03 грудня 2024 року (а.с.43).

З пункту 1.2 Посадової інструкції директора, затвердженої головою Маньківської селищної ради 23 грудня 2020 року (далі - Посадової інструкції), вбачається, що директор належить до категорії «Керівники» (а.с. 80-82 т.1).

В частині 1 статті 1 Закону зазначено, що посадовою особою юридичної особи публічного права є, зокрема керівник такої юридичної особи публічного права.

ОСОБА_1 працює керівником КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня», є посадовою особою юридичної особи публічного права, а тому є суб`єктом правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП України.

5 липня 2023 року головний бухгалтер КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_5 подала доповідну записку директору КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 щодо економії коштів в сумі 1 233 334 гривні, що дає можливість виплатити премії на загальну сумі 800 000 гривень до професійних свят.

14 липня 2023 року головна медична сестра КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_6 звернулася до медичного директора КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_7 з клопотання про направлення на погодження з профспілковим комітетом та затвердження директору КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 визначений розмір премії ОСОБА_2 в розмірі 2400 гривень.

17 липня 2023 року медичний директор КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_7 подала директору КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 подання про преміювання медичних сестер в розмірі 2400 гривень.

21 липня 2023 року профспілковим комітетом вирішено погодити клопотання про преміювання, яке подане головною медичною сестрою КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_6 , що підтверджується копією протоколу засідання профкому по преміюванню працівників КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» від 21 липня 2023 року №7/1.

21 липня 2023 року наказом директора КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 №90/к «Про преміювання працівників КНП «Маньківська БЛ» за підсумками роботи за червень 2023 року за високу якість виконання функціональних обов`язків вирішено виплатити ОСОБА_2 премію понад базовий рівень заробітної плати у зв`язку з професійним святом Днем медичного працівника у розмірі 2400 гривень (а.с.24 т.1).

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону близькою особою є члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також, зокрема дружина.

З списку працівників КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» вбачається, що ОСОБА_2 працює медичною сестрою стаціонару відповідно до наказу від 1 листопада 2021 року №142/к (а.с.80 т.1).

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 16 травня 2024 року №3 вбачається, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 (а.с.3-4 т.2).

25 березня 2024 року директор КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування, відповідно до вимог Закону подав щорічну декларацію за 2023 рік. У вказаній декларації дружина ОСОБА_2 зазначена, як член сім`ї ОСОБА_1 (а.с.1-2 т.2).

Так, ОСОБА_1 , будучи директором КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» реалізував повноваження якими він був наділений, як директор цієї установи, оцінюючи якість виконання функціональних обов`язків працівників, зокрема своєї дружини ОСОБА_2 , як «високу», вирішив виплатити їй премію в розмірі 2400 гривень у зв`язку з професійним святом, що підтверджується змістом наказу від 21 липня 2023 року №90/К (а.с.24-30 т.1).

Отже, виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 , обумовлений родинними зв`язками, та його посадовими повноваженнями, як директора КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня», що вплинуло на його об`єктивність та неупередженість при видачі і підписанні вищезазначеного наказу про преміювання.

Приватний інтерес ОСОБА_1 полягав у майновому інтересі при прийнятті рішення щодо видання та підписання наказу №90/к від 21 липня 2023 року, який стосувався, зокрема його близької особи, члена його сім`ї, дружини ОСОБА_2 .

Реальний конфлікт інтересів полягав у суперечності між вказаним приватним інтересом ОСОБА_1 та його повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість при підписання наказу №90/к від 21 липня 2023 року щодо виплати премії його дружині ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, заслухав пояснення ОСОБА_1 його представника адвоката Банара В.В., прокурора, свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідив письмові докази: протоколи про адміністративні правопорушення, Статут КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня», Контракт з директором КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» Маньківської селищної ради, витяг із наказу КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» №14/К п. 1 від 25.01.2021, рішення Маньківської селищної ради Черкаської області від 23.12.2020 р. №3-16/У «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади Маньківської селищної ради КНП «Маньківська центральна районна лікарня», посадову інструкцію директора КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня», затверджену головою Маньківської селищної ради 23 грудня 2020 року, доповідну записку директору КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 щодо економії коштів в сумі 1 233 334 гривні, подання про преміювання медичних сестер, протокол засідання профкому по преміюванню працівників КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» від 21.07. 2023 року №7/1, наказ директора КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 №90/к «Про преміювання працівників КНП «Маньківська БЛ» від 21.07.2023, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 16.05.2024 №3 про те, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 .

Оцінивши докази в їх сукупності, суд зробив обґрунтований висновок, що, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, ОСОБА_1 в порушення вимог частини 1 статті 28 Закону України "Про запобігання корупції" не повідомив належним чином про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тому в його діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП, і з цим висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Банар В.В. підтвердили факт вчинення дій за обставин, визнаних судом доведеними. При цьому, вони вважали такі дії правомірними з наведених в апеляційній скарзі підстав. Наголосили, що підписання ОСОБА_1 , як директором КНП «Маньківська БЛ», наказу на преміювання медичних працівників, без прийняття ним рішення щодо преміювання працівників та щодо розміру такого преміювання, не створює реальний конфлікт інтересів в розумінні ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції».

Апеляційний суд зазначає, що апеляційні доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки для наявності складу правопорушень достатньо наявності реального конфлікту інтересів, неповідомлення про його наявність та прийняття рішень в умовах такого конфлікту інтересів.

Доводи апелянта про відсутність у нього конфлікту інтересів, оскільки рішення про преміювання працівників та його самого приймалося комісією по преміюванню, він не приймав рішення щодо преміювання працівників та щодо розміру такого преміювання, є неспроможними, оскільки без підписання наказу премія не нараховується та не виплачується.

При цьому, ОСОБА_1 під час вирішення питання, у якому в нього був наявний приватний інтерес, міг діяти на власний розсуд, вчиняти або навпаки не вчиняти дії, не приймати рішення про преміювання своєї дружини, отже мав дискреційні повноваження.

Щодо апеляційних доводів про те, що ОСОБА_1 працює в сільському населеному пункті, а тому на нього не поширюються обмеження для спільної роботи близьких осіб, та те, що Управління стратегічних розслідування НПУ не є уповноваженим органом на складення протоколів у даній справі, оскільки положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України не зареєстровано в Міністерстві юстиції України, то ці доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції, та суд прийшов до висновків, що він ці доводи не бере до уваги з наступних підстав.

Суд першої інстанції зазначив, що він погоджується, що на посадових осіб юридичних осіб публічного права, які не зазначені в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, зокрема на керівників та інших посадових осіб державних та комунальних підприємств, установ, організацій, не поширюються обмеження спільної роботи близьких осіб, визначені в ст. 27 Закону. Але на вказаних осіб поширюються вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачені у ст. 28 Закону. Відносини прямого підпорядкування між близькими особами завжди зумовлюють наявність потенційного конфлікту інтересів у особи, якій підпорядковується його близька особа. У такому випадку слід вживати передбачених Законом заходів для врегулювання конфлікту інтересів. Зауважив, що вказаний висновок суду узгоджується з пунктом 12.3 Методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції, затверджених наказом НАЗК від 02.04.2021, № 5.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що гідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 КУпАП протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені посадові особи органів Національної поліції, передбачені 172-4 - 172-9 КУпАП. Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції».

Відповідно до абз. 14 ст. 1 Закону встановлено, що спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон «Про Національну поліцію»).

Пунктом 3 частини першої статті 23 Закону «Про Національну поліцію» на поліцію покладено обов`язок вживати заходів з метою виявлення, зокрема, адміністративних правопорушень та заходів для їх усунення.

У складі Національної поліції України органом, що здійснює протидію корупції, на сьогодні є Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України. Повноваження вказаного органу передбачені Положенням про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 23 жовтня 2019 року, № 1077.

Наказ Національної поліції України від 23 жовтня 2019 року №1077, яким затверджено Положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, є чинним, ніким не скасований.

Повноваження Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підтверджується витягом з Положення про Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 6 листопада 2019 року №17 (а.с.109 т.1), з цими висновками суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про те, що суд розглянув справу з порушенням строків, передбачених ст.38 КУпАП, оскільки правопорушення виявлено 28.02.2024, а протокол складено 25.07.2024, є неспроможними з наступних підстав.

Так, за положеннями ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Фактичним моментом виявлення вчинених правопорушень за ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП є дата з`ясування всіх необхідних даних, зібрання доказів щодо наявності (або відсутності) ознак складу правопорушення, оскільки за вимогами ч.1 ст.254 КУпАП протокол уповноваженою особою складається саме про вчинення правопорушення. Тобто, моментом виявлення правопорушення є дата складання протоколу, оскільки зібрані матеріали (в т.ч. пояснення особи та надані нею докази) та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу і опрацювання, після чого може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу - 25.07.2024, так як на момент складання протоколів були зібрані всі необхідні докази, що в сукупності свідчать про всі ознаки правопорушення.

Отже, протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП складено 25.07.2024, а постанова Монастирищенського районного суду Черкаської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП та накладення на нього стягнення прийнята 30.09.2024, з дотриманням вимог ч.4 ст.38 КУпАП.

Щодо посилання апелянта на відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності, то вони не є обґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. ОСОБА_1 , видаючи зазначений наказ, діяв в умовах реального конфлікту інтересів, а тому зобов`язаний був дотримуватись вимог антикорупційного законодавства. З цих же підстав не заслуговують на увагу апеляційного суду і доводи про наявність підстав для застосування ст.22 КУпАП.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З огляду на підвищену суспільну небезпечність адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, яке вчинено ОСОБА_1 , за відсутності інших обставин, які її знижують, з метою дотримання принципів запобігання та протидії корупції, в т. ч. відкритості та прозорості діяльності органів державної влади, вважаю за неможливе його звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого за ст. 22 КУпАП, як про це просить апелянт.

Враховуючи викладене, постанова Монастирищенського районного суду Черкаської області від 30.09.2024 року щодо ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстави для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Банара В.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка