Справа № 734/844/24 Головуючий у 1 інстанції Анохін А. М.
Провадження № 33/4823/443/24
Категорія - - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Слєпченка С.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 28 лютого 2024 року о 22 год 12 хв, по вул. Довженка, 48, у смт. Десна, Чернігівської області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Слєпченко С.А. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. Вказав на безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 Послався на порушення проведення поліцейськими процедури огляду на стан сп`яніння водія, так як огляд проводився приладом, який востаннє калібрувався та проходив повірку у строк, що не відповідає даті наступних обов`язкових градуювань; другий примірник акту огляду на стан сп`яніння водію не вручався. Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, проте поліцейські не доставили його до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також просив урахувати, що від дій ОСОБА_1 шкідливих наслідків не настало, він є військовослужбовцем і для виконання ним бойових завдань йому необхідне посвідчення водія.

Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Козелецького районного суду від 25 березня 2024 року, так як ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні, а копію судового рішення отримав лише 07 квітня 2024 року в приміщенні місцевого суду.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були поінформовані належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається з матеріалів справи, постанова щодо ОСОБА_1 була винесена 25.03.2024 року. Строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду закінчився 04 квітня 2024 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні, копію рішення отримав лише 07 квітня 2024 року, а вже 08.04.2024 була подана апеляційна скарга, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10.10.2001, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №184900 від 28.02.2024, ОСОБА_1 , 28 лютого 2024 року о 22 год 12 хв, керував транспортним засобом марки FORD FOCUS, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Довженка, 48, у смт. Десна Чернігівської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с.2).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820, прилад № ARРC-0265, результат - 0,44 проміле, тест № 594, що підтверджується роздруківкою приладу «Драгер», де з результатом останній погодився та поставив свій підпис (а.с.5).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування у поліцейських виникла підозра про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я; останній погодився пройти на місці зупинки, результат огляду - 0,44 проміле. Коли водій висловив незгоду з результатом приладу «Drager», працівниками поліції йому неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, проте ОСОБА_1 відмовився їхати до медичного закладу.

А тому, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта стосовно того, що технічний засіб Drager Alcotest 6820, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , проходив останнє калібрування більше ніж півроку тому, а тому його покажчики згідно з Інструкції по експлуатації приладу не можуть вважатися достовірними, є непереконливими, з огляду на таке.

Калібрування передбачає визначення похибки алкометра за допомогою сервісного обладнання з подальшим налаштуванням його характеристик та приведення його похибки до мінімального значення, закладеного заводом виробником та вказаної в інструкції з експлуатації.

Як зазначалось вище, огляд на стан сп`яніння водія проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У пункті 7 розділу ІІ Інструкції, стан алкогольного сп`яніння у водія визначається після проведення тесту з використанням технічного засобу, якщо цифровий показник становить більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно технічних характеристик приладу «Drager Alkotest», межі допустимої похибки під час експлуатування приладу можуть складати +/ - 0,04 проміле - у діапазоні від 0 до 0,40 проміле (а.с.5).

Пунктом 5 статті 8 Венської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською РСР 25 квітня 1974 року, визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом.

У водія ОСОБА_1 результат продування приладу склав 0,44 проміле, що перевищує допустиму законодавчу норму, що з урахуванням усіх можливих похибок, поза розумним сумнівом доводить його перебування на момент проведення огляду у стані алкогольного сп`яніння.

До того ж, у подальшому будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Інші твердження сторони захисту висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Слєпченка С.А. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний