Справа № 740/5561/24 Головуючий у 1 інстанції Карпусь І. М.
Провадження № 33/4823/1000/24
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Оседача М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 листопада 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, ОСОБА_2 09 вересня 2024 року о 18 год 56 хв в м. Ніжині по провулку Лісовий, буд. 15, керував автомобілем «Mazda 626», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою посадовою особою вказано, що до адміністративної відповідальності притягається «Алексеев», однак згідно даних, які містяться в його паспорті, правильним є прізвище « ОСОБА_3 », таким чином протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону. Вважає, що з`ясування правильності написання його прізвища є обов`язковим, так як в протоколі його прізвище вказано в графі (ПІБ) « ОСОБА_4 », в графі «місце скоєння адміністративного правопорушення» - « ОСОБА_5 », в посвідченні водія « ОСОБА_4 », в постанові суду від 16.09.2024 року « ОСОБА_5 ». Звертає увагу, що справу було розглянуто за його відсутності, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості скористатися своїм правом на надання доказів та заперечень своєї вини, тому фактично порушено його право на захист та на справедливий суд.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в своїй апеляційній скарзі просив проводити розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з довготривалим робочим відрядженням.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при встановленні фактичних обставин справи та визначенні адміністративного стягнення дотримано в повному обсязі.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем у закладі охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №832057 від 09 вересня 2024 року, ОСОБА_2 09 вересня 2024 року о 18 год 56 хв в м. Ніжині по провулку Лісовий, буд. 15, керував автомобілем «Mazda 626», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху. Також, він зазначив, що надасть пояснення у суді, поставив свій підпис у протоколі, а також отримав його копію.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та на пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або у закладі охорони здоров`я, відмовився. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував, що вживав алкоголь.

Слід зазначити і те, що працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено про наслідки відмови від проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння, у вигляді складення стосовно нього протоколу про адмінправопорушення за ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на порушення його прав, через розгляд справи у відсутності останнього, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, так як статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Також, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ОСОБА_1 достовірно знав про те, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, який буде розглянуто у Ніжинському міськрайонному суді, і не цікавився про хід його справи.

Більш того, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду, однак не з`явилася в судове засідання та в апеляційній скарзі заявляв клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Твердження апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду першої інстанції не вірно вказане прізвище особи, відносно якої і було складено протокол про адміністративне правопорушення, є слушним, однак дана підстава не є причиною для скасування винесеного судом першої інстанції рішення, оскільки є опискою.

Невірно зазначене прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у протоколі про адміністративне правопорушення є механічною помилкою, яка була допущена відповідною службовою особою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначення судом першої інстанції в оскаржуваній постанові прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності «Алексеев» не свідчить про неналежне встановлення особи, оскільки згідно копії посвідчення водія, яка міститься в матеріалах справи та була в розпорядженні суду першої інстанції на час розгляду справи, в ньому зазначено прізвище « ОСОБА_4 ».

При цьому слід враховувати, що ОСОБА_1 не заперечується, що саме відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення та ухвалено оскаржувану постанову, а ним вказується лише про неправильне написання прізвища.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути ним встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач