П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2024 р. Справа № 596/249/24

Провадження № 3/596/283/2024

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Цвинтарна Т.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення поліції №3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, розлученої, з середньою освітою, пенсіонерки, яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №540433 від 16 січня 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 16.01.2024 року, приблизно о 10:20 год. було виявлено, що остання здійснювала реалізацію алкоголю домашнього виробництва (самогону) за ціною 50 гривень за 0,5 літри, жителям села, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в судовому засіданні вини не визнала та пояснила суду, що горілки вона не продає. ЇЇ подзвонили і сказали, що прийде мужчина від ОСОБА_2 , жителя с.Лежанівка, який завжди допомагає їй по господарству, та щоб вона дала йому 0,5 л. горілки та взяла за те гроші 50 грн.. Горілку вона дала тому чоловіку, оскільки він сказав, що він від ОСОБА_3 і він пішов. Через 10 хв. прийшли працівники поліції і запитали чи це її горілка. Вказала, що вона не здійснює систематичного продажу самогонки. Дані зазначені в протоколі про те, що вона місцевим жителям час від часу продає «самогонку» вона заперечила, оскільки вона такого не повідомляла працівникам поліції і не могла казати, оскільки вона «самогонки» не продає людям.

Працівники поліції склали протокол, який не оголошували та не давали її для прочитання, а сказали, щоб вона лише у протоколі поставила свій підпис. Копію протоколу її також не вручали.

Письмові пояснення від 16.01.2024 року не підтримує, оскільки вона їх власноручно не писала, вона лише в них підписалася, оскільки сказав поліцейський так зробити.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

При цьому, суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» ( далі- Закон), суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) - виробники спирту етилового здійснюють його реалізацію на експорт за наявності ліцензії на виробництво спирту етилового. Суб`єкти господарювання - виробники спирту етилового здійснюють його реалізацію вітчизняним споживачам за наявності ліцензії на право оптової торгівлі спиртом етиловим. Роздрібна торгівля спиртом етиловим, спиртовими дистилятами та біоетанолом забороняється.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.164-16 КУпАП адміністративна відповідальність настає за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Отже, оскільки ч.1 ст.164-16 КУпАП є бланкетною нормою, тому у протоколі про адміністративне правопорушення необхідно вказувати, яку саме норму та якого закону порушено ОСОБА_1 , з викладенням пункту, частини, статті відповідного нормативного акту. Проте, ці норми у протоколі не зазначені, як і не зазначено, за якими критеріями, визначеними у ст.1 вищевказаного Закону продана спиртовмісна рідина віднесена до алкогольних напоїв.

Відповідно до положень ст.3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

В силу вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про підприємництво», підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що відповідальність за ч.1 ст.164-16 КУпАП настає лише в разі доведення систематичної діяльності особи, направленої на отримання доходу.

Відповідно до роз`яснень наданих у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №540433 від 16 січня 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 16.01.2024 року, приблизно о 10:20 год. було виявлено, що вона здійснювала реалізацію алкоголю домашнього виробництва (самогону) за ціною 50 гривень за 0,5 літри, жителям села.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі, працівниками поліції долучено:

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 16 січня 2024 року, згідно з якими остання повідомила, що 16 січня 2024 року вона працівникам поліції видала 3,5 л. алкоголю домашнього вжитку. За місцем свого проживання вона мала алкоголь домашнього вжитку, який час від часу вона продавала жителям чоловічої статті (а.с.2);

-квитанцію за №60 без дати про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, в якій датою вилучення вказано 22.01.2024 року, хоча протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення ОСОБА_1 датовані 16.01.2024 року(а.с.4).

Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Висновок суду про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила обставини викладені у протоколі. Вказала, що вона не здійснює систематичну продажу алкоголю домашнього вжитку.

Суд не приймає до уваги долучені до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_1 від 16.01.2024 року, оскільки останні не підтверджують факт систематичності здійснення господарської діяльності щодо якої є заборона та отримання прибутку від такої діяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Більше того, згідно фабули протоколу, ОСОБА_1 ставиться у вину лише одноразовий факт здійснення нібито торгівлі алкоголю домашнього вжитку. 16 січня 2024 року.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, у тому числі доказів отримання коштів, в матеріалах справи немає.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь останньої.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що наявні у справі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею господарської діяльності, щодо якої є заборона, не є переконливими і достатніми, а тому приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Згідно з вимогами п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В силу вимог ст. 265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених устаттях 234-1,234-2,244-4,262і264цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Відповідно до вимог п. 35 Наказу «Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» за №51/401/649/471/23/125 від 27 серпня 2010 року, вилучені з незаконного обігу етиловий спирт, алкогольна продукція і така, що містить спирт, а також предмети, довге зберігання яких небезпечне для життя і здоров`я людей або навколишнього середовища, після проведення необхідних досліджень передаються для їх технологічної переробки або знищення, про що складається протокол.

Враховуючи вищенаведені вимоги Закону, суд вважає, що вилучену у ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №540433 від 16 січня 2024 року та квитанції №60 без дати про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме 3,5 л. «самогонки», а саме пляшку ємкістю 2 л. та 1,5 л. слід знищити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 164-16, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Повна постанова складена 23 квітня 2024 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна