Провадження № 3/641/162/2024 Справа № 641/7072/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року м. Харків

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Онупко М.Ю., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП невідомий, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ААД № 516994 від 22.10.2023 року, складеного інспектором роти № 2 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Мартовицьким А.В., 22.10.2023 року о 14 год. 46 хв. в м. Харків, пл. Захисників України, 2 А, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Acura MDX д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість рухливості ходи, неприродна блідість шкіри обличчя). Від проходження огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, водій відмовилась на місці зупинки, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До судового засідання ОСОБА_2 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_2 не згодна зі складеним відносно неї протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, зі слів ОСОБА_2 , йому відомо, що вона не заперечує факту керування транспортним засобом 22.10.2023 року, але вона не перебувала в стані наркотичного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_2 не була обізнана про наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також, зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено не існуючи адресу «площа Захисників в м. Харкові», не зазначено медичний заклад, де мав проводитись огляд на стан наркотичного сп`яніння, не вірно зазначено анкетні дані особи щодо якої складено протокол. В якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення зазначено відеозапис, але не вказано на якому носії інформації вказаний відеозапис долучається до протоколу.

Щодо долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису зазначив, що працівниками поліції відеозапис розпочато на вулиці біля машини, де встановлювалася особа та мале місце пропозиція пройти огляд. Відеодоказів того, що ОСОБА_2 знаходилась за кремом автомобіля та була зупинена не має. Маються переривання відеозапису. З відеозапису вбачається, що працівник поліції не роз`яснює наслідки відмови від проходження освідування на стан сп`яніння, працівник поліції не роз`яснює куди саме та коли ОСОБА_2 необхідно прибути для проходження огляду.

Вислухавши пояснення захисника особи, що притягається до відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прихоить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом було досліджено в судовому засіданні відеозаписи, яка знаходились на двох дисках, з яких вбачається, що ОСОБА_2 працівниками поліції було роз`яснено права та пропозицію пройти медичний огляд у медичній установі та взяти аналізи для визначення стану сп`яніння, на що ОСОБА_2 відповіла: «Складайте. Я на Шевченко не поїду».

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на місці водія, інші особи в автомобілі відсутні, неодноразово покидає та повертається на місце водія. ОСОБА_2 не заперечує факту керування транспортним засобом, також зазначає, що їй ще потрібно проїхати близько 200 метрів до свого будинку. Також, ОСОБА_2 просила працівників поліції довезти її додому. На запитання працівника поліції чи розуміє, що у разі відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння щодо неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, остання відповідає ствердно, а також зазначає, що близько 15 років працювала в правоохоронних органах.

Виходячи з досліджених відеозаписів та досліджених матеріалів справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять належні та допустимі докази, які в сукупності підтверджують факт керування транспортним засобом та відмови від проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 22.10.2023 року.

Суд зазначає, що відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у відомостях, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.3), відеозаписі (а.с.4) та інших доказах, наявних у матеріалах справи.

Доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративну відповідальність відносно ОСОБА_2 з порушенням приписів чинного законодавства, не роз`яснено її права під час оформлення матеріалу та наслідки відмови від проходження огляду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом та на думку суду є безпідставними.

Згідно з наданого відеозапису вбачається, що працівники поліції ОСОБА_2 були рохз`яснені її права та наслідки відмови про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто були дотримані всі норми, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП під час складання працівниками поліції адміністративного матеріалу, а доводи захисника в цій частині суд розцінює як обраний спосіб захисту ОСОБА_2 .

Твердження сторони захисту про те, що відеозапис є неповним, тобто не вівся безперервно, а також те, що відеозапис частково вівся не на пристрій поліцейського, перелік яких визначений законом, як того вимагає Інструкція, не може слугувати підставою для звільнення особи від відповідальності, за умови того, що відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №516994 від 22.10..2023 року, так й у долучених до нього доказах.

Крім того, відеозапис, що вівся на бодікамеру працівників поліції узгоджується з відеозаписом, який вівся із неофіційного пристрою за зовнішніми ознаками, а саме: місця події, обстановка події, наявністю на відеозаписі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також логічністю поєднання між собою, як причина (керування автомобілем, зупинка цього транспортного засобу та виявлення ознак сп`яніння у водія) та наслідок (складення протоколу про адміністративну відповідальність, роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та ознайомлення водія з протоколом про адміністративне правопорушення). Час відображений на відеозаписі з бодікамери, з розумним інтервалом часу поєднується з часом між зупинкою транспортного засобу, зафіксованим на сторонній пристрій, та відтвореним відеозаписом з бодікамери.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення Серії ААД № 516994 від 22.10.2023 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 22.10.2023 року, відповідно до якого водій ОСОБА_2 відмовилась від проходження медичного огляду, та відеозаписами нагрудних камер працівників поліції.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_2 , ступінь її вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність за адміністративне правопорушення обставин, вважаю за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя- М. Ю. Онупко