Справа № 626/1628/24
Провадження № 3/626/334/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.05.2024 року м. Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Дудченко В.О., розглянувши матеріал, який надійшов з Красноградського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Красноград, Харківської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 23.04.2024 року о 15 год. 40 хв. в с.М.Комишувата, вул.Валківська Красноградського району, керував мотоциклом ИХ-ПЛ-3к, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме від продуття алкотестеру Драгер та в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив пункт 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином про що свідчить зворотне повідомлення.

При цьому суд звертає увагу, шо ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз викладених вище обставин неявки ОСОБА_2 в судове засідання, що його було належно повідомлено про розгляд відносно нього даної справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, та свідчить про умисне уникнення від явки до суду та затягування судового розгляду даної справи з метою уникнення відповідальності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги ст. 268 КУпАП, зважаючи на те, що судом вичерпано усі можливі засоби для належного повідомлення притягуваного про дату, час і місце розгляду справи, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст.277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, суд визнає причини неявки притягуваного у судові засідання неповажними та вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Таким чином ОСОБА_1 було достеменно відомо про складання протоколів стосовно нього та направлення матеріалів до Красноградського районного суду Харківської області про що він особисто розписався у відповідних протоколах.

Оскільки неявка ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи, клопотань не надано, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності за наявними доказами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні даного правопорушення підтверджується наступними доказами:

-протоколом ААД №288752 від 23.04.2024 року, в якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки проходити відмовився;

-направленням на огляд водія до закладу охорони здоров`я проходити відмовився;

-відеозаписами порушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від продуття алкотестеру Драгер та в закладі охорони здоров`я під відеозапис при цьому пояснював, що він дійсно вживав алкоголь, а потім сів за кермо.

Таким чином кваліфікувати дії ОСОБА_1 необхідно за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність особи не встановлено. Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду, характер вчиненого правопорушення, особу винного, вважаю за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору , що стягується з правопорушника, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.130 ч.1, 279, 280, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф необхідно сплатити у 15-ти денний термін з дня вручення постанови на Призначення платежу: *; 21081300; р/р UA 0020001; ; МФО 899998; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, в порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн. на рахунок Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Суддя