Справа № 185/2405/24
Провадження № 3/185/1144/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Мицак М.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_2 28 лютого 2024 року о 15.00 год. на а/д М-30 1055 км.

керував автомобілем марки «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова), на вимогу працівника поліції під відеофіксацію відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та медичного огляду для встановлення стану сп`яніння. Порушення вчинено повторно протягом року.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що є його особистий підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. На його адресу місця проживання, вказану у протоколі про адміністративне правопорушення, було направлено судову повістку з рекомендованим повідомленням, яка повернулася на адресу суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьова проти України зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, на підставі всебічного, повного і об`єктивного аналізу всіх доказів по справі в їх сукупності, у відповідності до ст. 252 КУпАП, приходжу до наступного висновку.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 675004 від 28 лютого 2024 року; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_2 під відеофіксацію відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Alcotest-6810"; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 28 лютого 2024 року до КНП «ПЛІЛ» ПМР, виданого на ім`я ОСОБА_2 , згідно якого останній відмовився від проведення огляду у медичному закладі; рапорта працівника поліції, розписки ОСОБА_3 , якому переданий на зберігання автомобіль марки «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_3 до витверезвлення водія, письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, було встановлено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також було досліджено відеозапис, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Повторність учиненого підтверджено копією постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з наведеного, вважаю, що в діях ОСОБА_2 є склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки санкція вказаної статті передбачає покарання не лише за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а й за ухилення осіб, які керують транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, вчинене повторно протягом року.

Враховуючи особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, характер вчиненого нею правопорушення, ступінь вини, приходжу до висновку, що до ОСОБА_2 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у межах санкції статті, за якою він притягається до адміністративної відповідальності, з позбавленням права керування транспортними засобами, та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки він не є власником автомобіля.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем.

Крім того, відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху на загальних підставах, отже за спеціальною нормою ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, тому ОСОБА_2 підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня винесення постанови.

Суддя М.С. Мицак