Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3519/24 Головуючий у 1-й інст. Франчук С. В.
Номер провадження №33/4805/944/24
Категорія ч.1,.2 ст.172-7 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Циганчук Наталії Антонівни, прокурора - Зозулі Лариси Костянтинівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 08 травня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП,

встановив:

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2024 року об`єднано в одне провадження справи № 296/3519/24, 296/3520/24, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП. Об`єднаній справі присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 296/3519/24.

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 , будучи директором ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» 08.06.2022 відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі - Закон), будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, порушив вимоги ст. 28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів за наступних обставин.

Проведеною УСР в Житомирській області перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 , будучи директором ДУ «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» підписав наказ про преміювання працівників, серед яких був він особисто, а саме: 08.06.2022 відповідно до наказу «Про заохочення працівників з нагоди свята - Дня медичного працівника» за № 144-ос, ОСОБА_1 було нараховано та виплачено премію в розмірі 15 000,00 грн.

Положенням про преміювання та інші додаткові виплати, яким керується ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» пунктом 2.3 передбачено преміювання працівників лабораторного центру до державних та професійних свят, в тому числі і до «Дня медичного працівника». Відповідно до пункту 2.8 директор центру встановлює розмір премії із врахуванням показників та критеріїв зниження. Пунктом 2.9 визначено, що преміювання директора проводиться відповідно до діючого Колективного договору.

Діючим Колективним договором п. 36, 37 передбачено, що розмір премій директора, його заступників та працівників граничними розмірами не обмежується, премія виплачується щомісячно, за рахунок економії загального фонду заробітної плати.

Зважаючи на наведенні у ст. 1 Закону визначення, ключовими складовими конфлікту інтересів є: приватний інтерес та службові повноваження, залежно від співвідношення яких виникає потенційний чи реальний конфлікт інтересів.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до листа МОЗ України ОСОБА_1 не повідомляв про виниклий у його діях реальний конфлікт інтересів перед підписанням вищевказаного наказу.

Отже, суд дійшов висновку, що не повідомлення про реальний конфлікт інтересів та підписання вказаного наказу про преміювання свідчить про наявність у ОСОБА_1 конфлікту інтересів, порушенням ним п.2, п.3 ч.1 ст.28 Закону та вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права. Зазначив, що судом першої інстанції не було враховано, що він, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю другої групи. Також вказав, що рішення про його преміювання ухвалювалося комісією, створеною ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України». Крім того, після виготовлення проекту вказаного наказу, 06.06.2022 він особисто завіз у МОЗ України заяву-повідомлення про підготовку наказу щодо преміювання працівників установи та себе з нагоди «Дня медичного працівника», та у разі виявлення фактів конфлікту інтересів просив повідомити його щодо повернення коштів, виплачених у якості преміальних. Даний факт могли підтвердити свідки - працівники МОЗ України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , але судом першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання про виклик цих свідків. Відповіді з МОЗ на своє звернення-повідомлення не отримував. Крім того, вказав, що для преміювання працівників установи використовувались не бюджетні кошти, а кошти державної установи «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України». Зазначив, що ніколи не перебував на посаді директора ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України».

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що копію оскаржуваної постанови не отримував, із заявою про її отримання звернувся до суду першої інстанції лише 13.05.2024 року.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, за порушення ним ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283,284 КУпАП.

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, підтверджується дослідженими судом доказами:

- протоколами про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, №№ 250, 251 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП;

- супровідними листами, адресованими Житомирській обласній прокуратурі щодо погодження протоколів про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією; Житомирської обласної прокуратури від 11.04.2024 про погодження проєктів протоколів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією;

- листом в.о. Генерального директора ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» від 24.01.2024 за вих. № 01/00-208 щодо повідомлення викривача про конфлікт інтересів, з додатками;

- листом Міністерства охорони здоров`я України № 10-13/1992/2-22 від 25.01.2022 про встановлення надбавок, надання матеріальної допомоги та преміювання керівників закладів та установ у 2022 році, колективний договір установи з додатком про преміювання;

- статутом Державної установи «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України», затверджений наказом МОЗ від 08.07.2016 № 689;

- статутом Державної установи «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України», у новій редакції, затверджений наказом МОЗ від 02.06.2021 № 1103;

- колективним договором Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України»;

- переліком підрозділів та посад;

- положенням про преміювання та інші додаткові виплати ДУ «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України»;

- листом МОЗ України від 04.04.2024 № 09-06/14182/2-24, згідно з яким за даними системи електронного документообігу МОЗ на базі програмного забезпечення «ДОК ПРОФ 3» від директора Житомирського ОЦКПХ ОСОБА_1 повідомлення про наявність у нього конфлікту інтересів в період часу з 01 січня 2022 року до 01 липня 2022 року не надходили;

- копією наказу «Про заохочення працівників з нагоди свята - Дня медичного працівника» від 08.06.2022 № 144-ос, за підписом ОСОБА_1 , згідно з яким ОСОБА_1 нараховано та виплачено 15000 грн премії;

- копією наказу від 14.05.2013 № 56-ос про призначення ОСОБА_1 на посаду директора ДУ «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України»;

- копією наказу від 28.07.2016 № 125-со про перейменування Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» на Державну установу «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України».

Частиною 1 ст.172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлений законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 ст.172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Приміткою до зазначеної норми КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Як вбачається з матеріалів об`єднаної справи про адміністративне правопорушення, відповідно до наказу від 14.05.2013 № 56-ос ОСОБА_1 призначено на посаду директора ДУ «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України».

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону особами, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є, зокрема, посадові особи юридичних осіб публічного права.

Відповідно до ст.81 Цивільного кодексу України Державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України» є юридичною особою публічного права.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Пунктом 2 примітки до ст.172-7 КУпАП визначено, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Невід`ємною складовою конфлікту інтересів є службові/представницькі повноваження та вплив (можливість впливу) приватного інтересу на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій під час реалізації таких повноважень.

Відповідно до п.2.4 Методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» від 21.10.2022 № 13, суперечність між приватним інтересом та повноваженнями полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу. Тому, навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Частиною 3 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.

В матеріалах справи відсутні належні докази щодо прийняття керівником органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади ОСОБА_1 , рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів під час прийняття останнім наказів про нарахування собі преміальних виплат.

Встановивши, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, видав та підписав наказ про нарахування і виплату собі преміальних виплат в умовах реального конфлікту інтересів та не повідомив про його наявність, чим порушив вимоги ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, за що передбачена відповідальність на підставі ч. 1 і ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на лист МОЗ «Про встановлення надбавок, надання матеріальної допомоги та преміювання керівників закладів та установ у 2022 році» скерований 25.01.2022 за №10-13/1992/2-22, то слід зазначити, що даним листом уповноважено керівників закладів та установ надавати в МОЗ України відповідну інформацію про встановлення собі заохочувальних виплат після прийняття відповідних рішень (наказів), що суперечить вимогам частини третьої ст.28 Закону, згідно якої повідомлення уповноваженому органу щодо наявності у особи конфлікту інтересів має передувати прийняттю цією особою рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, прийняття керівником наказів про встановлення собі премій у відповідності до колективного договору, на підставі протоколу (рішення) наради працівників установи та з дотриманням вимог листа МОЗ України не усуває реального конфлікту інтересів та потребує відповідного рішення керівником вищого уповноваженого органу щодо врегулювання цього конфлікту інтересів, що визначено ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Тобто, в даному випадку ОСОБА_1 зобов`язаний був вжити визначених законом заходів, спрямованих на врегулювання наявного у нього реального конфлікту, та видавати і підписувати наказ про своє преміювання після прийняття відповідного рішення керівником МОЗ України щодо врегулювання конфлікту інтересів.

Факт повідомлення про реальний/потенційний конфлікт інтересів має бути документально підтверджений, щоб суд міг встановити наявність або відсутність такої обставини і дійти висновку про винуватість або невинуватість особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП. Проте, належних доказів виконання вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 суду не надано.

Доводи апелянта, що він не перебував на посаді директора ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України», на правильність оскаржуваного судового рішення не впливають, оскільки вбачається очевидна описка, допущена судом, яка може бути виправлена у визначеному законом порядку. Крім того, вказана установа є правонаступником ДУ «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України», згідно Статуту затвердженого Наказом МОЗ України №1103 від 02.06.2021 (а.с.51-68).

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком судді місцевого суду про те, що не виключає наявності в діях ОСОБА_1 конфлікту інтересів, і та обставина, що джерелом коштів, які використовувались на преміювання, є не бюджетні кошти, а кошти установи.

Інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , були предметом розгляду в суді першої інстанції та на правильність судового рішення вони не впливають.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано.

Проте, з оскаржуваної постанови вбачається, що з ОСОБА_1 на користь держави постановлено стягнути судовий збір в сумі 605,60 коп.

В той же час п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серія НОМЕР_1 , категорія 1, від 29.10.2019, пред`явник посвідчення, ОСОБА_1 , є особою з інвалідністю другої групи, безтерміново (а.с.162,163 т.-2), а тому останній повинен бути звільнений від сплати судового збору.

У відповідності до п.4 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 08 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виключити із резолютивної частини постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 08 травня 2024 року вказівку суду про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави в сумі 605,60 грн.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич