запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/262/24Головуючий у 1-й інстанції Фетісов М.В.
Категорія ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 і його захисника Фельського С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Фельського Сергія Леонідовича на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.139 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 01.11.2023 року о 16 год. 43 хв. по вул.Зачиняєва, 20 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом «Opel Omega» д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на перешкоду, а саме: дорожнє огородження та дорожній знак 3.21 «Знак забороняє в`їзд усіх транспортних засобів», збив його з місця встановлення. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9 «а», 10.1, 1.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 визнано винним за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

В апеляційній скарзі захисник просив скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що постанова суду є незаконною. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень не обґрунтовано.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджено, останній перебував в автомобілі, але не керував ним.

Відеофіксація здійснювалась з порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року №1026.

Наявні в матеріалах справи відеозаписів є фрагментарними. Відомості щодо технічного пристрою відеозапису у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні. Вказані обставини, на переконання апелянта, ставлять під сумнів допустимість долучених відеозаписів як доказів.

Крім того, судом безпідставно не було враховано пояснення свідка, який у судовому засіданні підтверджував показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про те, що ОСОБА_1 за кермом автомобіля під час його руху не перебував.

Заслухавши ОСОБА_1 і його захисника Фельського С.Л., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оспорюючи висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень, захисник посилався на неврахування судом пояснень свідка, не доведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вважав, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не є допустимими доказами.

Проте, на переконання апеляційного суду, такі доводи не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, враховуючи наступне.

Рішення суду про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №620021 від 01.11.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 ПДР під час керування транспортним засобом;

- схеми місця ДТП, яка сталася 01.12.2023 року;

- акта обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від.01.11.2023 року;

- фототаблиці місця події ДТП;

- письмовими поясненнями учасників ДТП;

- долученими до матеріалів справи відеозаписами.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, надав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до наданих особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснень у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину не визнавав та зазначив, що від дійсно прибув до майданчику для стоянки автомобілів біля магазину у м.Запоріжжі (вул.Бочарова, 20) на власному автомобілі, але у тверезому стані, алкогольні напої він вживав разом зі свідком ОСОБА_2 під час заміни спущеного колеса. Надалі керування його транспортним засобом продовжив раніше невідомий йому чоловік, який і вчинив ДТП, після якої він зник в невідомому напрямку.

Апеляційний суд критично ставиться до таких пояснень з огляду на зміст наявного в матеріалах справи відеозапису, на якому чітко зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керував власним транспортним засобом. Безпосередньо на місці події ДТП водій не висловлював заперечень щодо керування ним транспортним засобом, на жодну іншу особу, як на водія транспортного засобу, не вказував.

Об`єктивних відомостей на підтвердження факту передачі ОСОБА_1 свого власного транспортного засобу, який згідно чинного законодавства є джерелом підвищеної небезпеки, абсолютно йому не відомій особі під час апеляційного розгляду судом не встановлено. Більш того, жодних ідентифікуючих даних особи (ані імені, ані відомостей про зовнішні ознаки), окрім інформації щодо чоловічої статі такої особи, ОСОБА_1 не зазначено.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції було допитано ОСОБА_2 , який пояснив, що 01.11.2023 року він був свідком події ДТП за участі автомобіля «Opel Omega» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 Автомобілем керувала невідома особа, яку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 бачили вперше. Зазначав, що ОСОБА_1 автомобілем не керував.

Апеляційний суд не приймає до уваги такі пояснення зазначеного свідка щодо факту керування транспортним засобом іншою нікому невідомою особою, оскільки об`єктивними доказами у справі зазначені пояснення не підтверджено.

У зв`язку з чим апеляційний суд вважає слушними твердження районного суду щодо встановлення факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Вказаних висновків суд дійшов на основі повного, всебічного дослідження обставин справи та зібраних доказів.

Аргументи апеляційної скарги захисника щодо недопустимості долучених до матеріалів справи фрагментів відеозаписів як доказів відхиляються апеляційним судом, оскільки також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Склад інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень не вимагає встановлення з наданих відеозаписів даних, на які впливав би факт специфічних характеристик технічного засобу.

Вказані відеозаписи узгоджуються з іншими доказами в справі, є належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП. У зв`язку з чим заперечення апеляційної скарги захисника в цій частині відхиляються.

Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги захисника про скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень на зазначених у ній підставах.

Разом з тим, згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіряючи висновки районного суду щодо наявності в діях водія ОСОБА_1 ознак передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд виходить з такого.

З наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що водієві ОСОБА_1 у зв`язку з виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів) працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. На що ОСОБА_1 дійсно погодився та пройшов вказаний огляд за допомогою спеціального технічного засобу, під час проведення якого отримано позитивний результат з показником 2,08 ‰ алкоголю.

Проте на даному відеозаписові об`єктивно зафіксовано подальшу незгоду ОСОБА_1 із результатами проведеного огляду. Надалі вбачається вимога працівника поліції про проведення огляду водія на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та відмова ОСОБА_1 від його проходження (№470304, часове позначення 01/11/2023 17:41:00).

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначено ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція").

Відповідно до положень ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, із результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.

Відповідно до п.2 розділу Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі після того, як водій не погодився із результатами проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Відтак, вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №620751 від 01.11.2023 року, підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager», відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Наявні відомості про результат тесту;

- роздруківкою результатів приладу «Alcotest Drager», з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу, а результат тестування склав 2,08 ‰ алкоголю;

- направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗНПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 01.11.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння;

- долученими до матеріалів справи відеозаписами, зі змісту якого вбачається відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я водія після його незгоди з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу.

З аналізу вказаних правових норм та досліджених доказів у сукупності, вбачаються усі ознаки порушення водієм вимог не п.2.9 «а» ПДР, а п.2.5. ПДР.

Вказані обставини зумовлюють необхідність зміни постанови судді в частині перекваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП з керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння на відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Така перекваліфікація не є погіршенням становища ОСОБА_1 .

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 змінити в частині кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення за порушення ним вимог п.2.5. ПДР у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння.

В решті постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар