Кагарлицький районний суд Київської області
_____________________________________________________________________________
08.11.2024 Справа №: 368/1436/24
провадження 3/368/621/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2024 рокуКагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Токовенко Н.О.

За участі сторін:

Адвокат - Клапчук Ф.П.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу, яка надійшла від відділення поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , щодо вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

16.09.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла адміністративна справа щодо ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

16.09.2024 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даного адміністративного провадження ( в порядку КУпАП) був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/1436/24, провадження № 3/368/621/24.

Слухання справи було призначено на 08 год. 40 хв. 18.10.2024 року.

18.10.2024 року ОСОБА_1 не з`явився повідомлявся належним чином про день, час та місце слухання справи.

В судовому засіданні, яке відбулося 18.10.2024 року, адвокат Клапчук Ф.П., який діє в інтересах Музики. заявив клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з неявкою особи відносно, якої вирішується питання.

Слухання справи відкладено до 08 год 00 хв. 25.10.2024 року.

25.10.2024 року ОСОБА_1 не з`явився повідомлявся належним чином про день, час та місце слухання справи.

25.10.2024 року судове засідання відкладено з в зв`язку з неявкою працівника поліції ОСОБА_2 до 01.11.2024 року.

01.11.2024 року судове засідання відкладенов зв`язку з неявкою особи відносно якої вірішується питання та працівника поліції до 08 год. 00 хв. 08.11.2024 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 08.11.2024 року, адвокат Клапчук Ф.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав письмові пояснення наступного змісту:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 789966 від 08.08.2024 p., ОСОБА_1 , 08.08.2024 р. о 18 годині 50 хвилин у м. Кагарлик по вул. Козацька керував автомобілем SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеофіксацію. Визначено, що вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

П. 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягується до відповідальності передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозатсу, а в разі неможливості застосування тата засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозатсу обов язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного наркотичного чи іншого, сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препараті що знижують її увагу та швидкість реакції проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Необхідно зазначити, що вся процедура притягнення особи до адмінвідповідальності має відбуватися з неухильним дотриманням законності. Порушення працівниками поліції вимог закону на будь-якому етапі притягнення особи до відповідальності унеможливлює таке притягнення відповідно до вимог закону, тобто робить саму процедуру незаконною.

Втім, від самого початку працівниками поліції було порушено вимоги чинного законодавства, якого вони зобов`язані неухильно дотримуватися та належні докази вини ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні, а тому справа щодо нього підлягає закриттю.

2.1.Порушення порядку проведення огляду

2.2.Ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Проте, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що поліцейські при спілкуванні з ОСОБА_1 не виконали вимоги ч. З ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та при зупинці водія належним чином не представився й не повідомили йому підстави зупинки, передбачені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Натомість поліцейські в першу чергу почали вимагати у ОСОБА_1 пред`явити документи, що є порушенням встановленої процедури.

Слід також зазначити, що матеріали справи про адміністративне правопорушення оформлені неналежно. Зокрема, в матеріалах справи відразу після сторінки з описом міститься конверт з вкладеним диском, на якому написано: «ст. 130 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1 08.08.2024 року м. Кагарлик, вул. Козацька».

Втім, процесуальний статус зазначеного диску не є зрозумілим, оскільки він міститься відразу після опису матеріалів справи, безпосередньо перед протоколом про адміністративне правопорушення. У той же час, основним документом, який фіксує факт вчинення правопорушення є адміністративний протокол, а інші матеріали є додатками до протоколу.

Так, п. 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушенні долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення(пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, стиш, висновок ~експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення). Жодним законодавчим актом не передбачено оформлення матеріалів справи в яких докази містяться перед протоколом про адміністративне правопорушення, а тому неможливо стверджувати який процесуальний статус у цього документа та що він є додатком до протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

2.3. Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або

перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735( в подальшому Інструкція). Порядком направлення водоїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 №1103(далі Порядок).

Згідно з п.3 Порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Чинним законодавством визначено, що водій має право пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, а поліцейські зобов`язані забезпечити дотримання визначеної законом процедури огляду та оформлення відповідних матеріалів.

У своїх діях працівники поліції повинні керуватися, зокрема, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена Наказом МВС України, МОЗ України від 19.11.2015 р. №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затверджений постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 р.) (далі - Порядок), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 р.).

Стаття 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає порядок проходження огляду на стан сп`яніння:

спочатку проводиться огляд водія на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків;

у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, проводиться огляд в закладі охорони здоров`я.

Також згідно п. 3 Порядку та п. 6 Інструкції - огляд проводиться двома способами: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (п. 6 Порядку).

Відповідно до п. 5 Порядку, у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Інструкції).

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 Інструкції).

З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, а у разі відмови від проведення огляду або незгоди з його результатами, - запропонувати пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я.

За змістом статті 266 КУпАП, водій має право відмовитись від перевірки його на стан алкогольного та іншого сп`яніння поліцейськими. В такому випадку, його має бути доставлено до відповідного закладу охорони здоров`я, де лікар має перевірити наявність стану відповідного сп`яніння, що підтверджується медичним актом, який обов`язково додається до протоколу про адміністративне правопорушення або, у разі відсутності згоди на проведення огляду в медичному закладі - поліцейськими складається протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння - у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Виходячи з п. 8 Порядку факт відмови від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я має бути зафіксований безпосередньо в такому закладі, а не на місці зупинки транспортного засобу, оскільки на місці зупинки водій може проходити огляд лише працівниками поліції за допомогою спеціальних технічних засобів. Оскільки ані Інструкції, ані порядок не дають право поліцейському складати протокол про адміністративне правопорушення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використання спеціального технічного засобу, - то і правопорушення на той час ніякого немає. Натомість відмова від проходження огляду у медичному закладі(оформлена в такому закладі) тягне за собою притягнення водія до адміністративної відповідальності за таку відмову. Проте, відмови ОСОБА_1 саме в медичному закладі не було, оскільки він до такого медичного закладу не доставлявся. Отже, належної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не було.

2.4.Що стосується наявного у матеріалах справи відеозапису. то з відео, яке зняте поліцейськими з відеозапису камер спостереження A3C не вбачається, що на ньому зафіксований саме автомобіль ОСОБА_1 SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_2 . Так, на відео не видно номерних знаків автомобіля та відсутні будь-які підстави вважати, що автомобіль, зафіксований на відео - це автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . При цьому, з відеозапису із нагрудної бодікамери поліцейського вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Поліцейські не представилися та не повідомили водію причини зупинки, натомість відразу стали вимагати у ОСОБА_1 пред`явлення документів. В ході розмови працівники поліції все ж повідомили, що вони зупинили ОСОБА_1 , оскільки останній нібито керував транспортним засобом у стані сп`яніння на території заправки. Проте, жодних належних доказів цього немає та відеозапис з камери спостереження АЗС цього не підтверджує.

2.5.Що стосується письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , яка є працівником АЗС, то слід зазначити, що пояснення свідка, який не був безпосередньо допитаний в судовому засіданні, якому не були роз`яснені його права та який не був попереджений про відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, не є належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17 зазначив: підтвердження порушення позивачем ПДР показаннями свідків, які були надані відповідачу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не є належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Таким чином, пояснення свідка не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а відеозапис з АЗС не дає можливості ідентифікувати автомобіль, який на ньому зафіксований.

2.6.Також необхідно зазначити, що рапорт працівника поліції, який міститься в матеріалах справи, не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Рапорт є внутрішнім документом, складеним працівником поліції та сам по собі не є незалежним об`єктивним доказом вчинення особою правопорушення. Вказана позиція відповідає усталеній судовій практиці.

Рапорт працівника поліції не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення, - такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року в рамках справи № 524/5741/16-а, адміністративне провадження N К/9901/33786/18).

3.Недоведеність вини ОСОБА_1 та підстави для закриття справи.

Отже, докази вини ОСОБА_1 , які на думку поліцейських, свідчать про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі яких було складено протокол про адміністративне правопорушення у даній справі, не можуть поза всяким сумнівом свідчити про вину ОСОБА_1 .

Зважаючи на специфіку розгляду цієї категорії справ, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за наявності беззаперечних доказів вини, а будь- які сумніви трактуються на користь особи, яка притягається до відповідальності. Тягар доказування та обов`язок надати достатню кількість доказів покладається на працівників поліції.

Слід зазначити, що поліцейськими не було надано належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні. Окрім того, поліцейські допустили ряд порушень, які унеможливлюють притягнення ОСОБА_1 до відповідальності згідно з законом.

Таким чином, поліцейськими не було доведено вину ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, «поза всяким сумнівом».

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Наведене, в свою чергу означає, що особа не може бути притягнута до відповідальності, якщо її вину не буде доведено на підставі беззаперечних доказів, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначалося вище, юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року). Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку що адміністративна відповідальність та процедура притягнення до адміністративної відповідальності грунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). В рекомендації № Я (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням наведеного, при розгляді даної справи слід виходити з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності та брати до уваги, що відсутність належних доказів, які повинні покладатися в основу доказування винуватості особи, має тлумачитися на її користь.

Обгрунтовувати рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 130 КУпАП на підставі наявного протоколу про адміністративне правопорушення, не можна, оскільки протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для привильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

ЄСПЛ у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обгрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»),

При цьому, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, слід зазначити наступне. Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ, що ураховується з огляду на норми ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Сам обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим надані поліцейськими докази в цій справі цим критеріям не відповідають, що свідчить про те, що поліцейськими не було доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

При порушеному порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку зібрання доказів, зокрема порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення, оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, наведенні вище обставини дають підстави стверджувати, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені його на користь.

Враховуючи вишевикладене просить суд винести постанову, якою закрити справу щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП по причині відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо визнання не винуватим ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закриття адміністративного провадження в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права.

В матеріалах справи містяться:

1. адміністративний протокол серії ААД № 789966, складений 09.09.2024 року о 19 год. 50 хв. в м. Кагарлик Київській області, та відеозапис до нього.

Даний протокол складений інспектором СРПП ВП №1 Обухівського РУП старшим лейтенантом поліції Кравчук А.В. в якому зазначено наступне:

- ОСОБА_1 , 09.09.2024 року близько 19 год. 50 хв. в м.Кагарлик по вул.Козацька , Київської області керуючи автомобілем Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Зглядаючись на вищевказані докази, суд приходить до висновку щодо того, що в матеріалах справи відсутні будь які докази на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

КУпАП закріплені принципи, що вирішення справи про адміністративне правопорушення повинно грунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов, - про закриття справи.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Наказом № 1376 від 06.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, ст.ст. 9, 12, 13, ч. 4 ст. 127, 247, 268, 270, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі № 368/1436/24, провадження № 3/368/621/24, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , щодо вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, -закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя:О. В. Закаблук