Номер справи 220/1649/24
Номер провадження 3/220/854/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., розглянувши матеріали, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця головного сержанта зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності не притягався, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення серії ДНКХ-2 № 6248 від 29.10.2024 року, встановлено, що під час проведення перевірки встановлено, що 29.10.2024 близько 12:00 в Донецькій області, Волноваський район, н.п. Іскра, на БП «ІСКРА» посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 було зупинено автомобіль Volkswagen Т4 н.з. ( НОМЕР_3 ), яким пересувався старший матрос ОСОБА_2 , під час поверхневої перевірки було виявлено зброю та боєприпаси, а саме 5,56 мм штурмову гвинтівку COLT М5 № НОМЕР_4 , набої 5.45мм патрони ПС, набої 5,56мм патрони М855А1, набої 7,62x54 мм патрони FMJ/SC. Під час перевірки документів встановлено, що не було відповідних документів, які підтверджують приналежність даної зброї та боєприпасів. В подальшому, головний сержант ОСОБА_1 доставив документи, які підтверджують факт того, що зброя та боєприпаси перебувають на обліку військової частини НОМЕР_2 . Однак, головний сержант ОСОБА_1 не простежив за правильним зберіганням і експлуатацією озброєння батареї.

Таким чином, за викладених вище обставин, головний сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її у військовій частині НОМЕР_2 , діючи протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, а також правил поводження зі зброєю, передбачених Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 29.06.2005 № 359 (зі змінами), Порядку застосування зброї, боєприпасів і бойової техніки з`єднаннями, військовими частинами і підрозділами Збройних Сил під час виконання ними завдань щодо відсічі збройної агресії проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 № 828, в умовах особливого періоду, 29.10.2024 перебуваючи в АДРЕСА_2 , головний сержант ОСОБА_1 не простежив за правильним зберіганням і експлуатацією озброєння батареї, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання особа стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення не з`явився. Про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за допомогою смс-повідомлення на контактний номер телефону, яке він отримав. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду він не направляв та про причини неявки не повідомив. З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 172-19 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 , оскільки він належно повідомлений про розгляд справи.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Дослідивши матеріали, які надійшли до суду, суд приходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з таких підстав.

Виходячи з обставин, які зазначені в протоколі ДНКХ-2 № 6248 від 29.10.2024 р., 29.10.2024 близько 12:00 в Донецькій області, Волноваський район, н.п. Іскра, на БП «ІСКРА» посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 було зупинено автомобіль Volkswagen Т4 н.з. ( НОМЕР_3 ), яким пересувався старший матрос ОСОБА_2 , під час поверхневої перевірки було виявлено зброю та боєприпаси, а саме 5,56 мм штурмову гвинтівку COLT М5 № НОМЕР_4 , набої 5.45мм патрони ПС, набої 5,56мм патрони М855А1, набої 7,62x54 мм патрони FMJ/SC. Під час перевірки документів встановлено, що не було відповідних документів, які підтверджують приналежність даної зброї та боєприпасів. В подальшому, головний сержант ОСОБА_1 доставив документи, які підтверджують факт того, що зброя та боєприпаси перебувають на обліку військової частини НОМЕР_2 . Однак, головний сержант ОСОБА_1 не простежив за правильним зберіганням і експлуатацією озброєння батареї, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, а саме порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами, вчинені в умовах особливого періоду.

До матеріалів справи також долучена накладна № 516 на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_2 , без дати, дійсна до 09.05.2024, накладна № 632 на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_2 , від 07.04.2024 року, дійсна до 14.05.2024, накладна № 811 на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_2 , без дати, дійсна до 21.05.2024, та світлини зброї та боєприпасів, та транспортного засобу. До зазначених доказів суд ставиться критично, та не вважає їх належними та достатніми для підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , оскільки зазначені накладні мають вичерпаний строк дії, та за відсутності відомостей з книги видачі зброї та боєприпасів станом на дату подій, не можуть сприйматись як доказ, так як на цей час зазначена зброя та боєприпаси можуть вважатись списаними, втраченими, вкраденими, тощо.

Частина 1 ст. 172-19 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами.

Частина 2 даної правової норми, передбачає відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Основний безпосередній об`єкт правопорушення порядок експлуатації військової техніки (частиною якого є порядок поводження з речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення).

Предметом правопорушення є зброя, бойові припаси, вибухові, радіоактивні та інші речовини і предмети, що становлять підвищену небезпеку для оточення.

Військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до вимог статті 20 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право застосовувати заходи фізичного впливу, а також носити, зберігати та застосовувати спеціальні засоби, зброю в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з статтею 21 Статуту внутрішньої служби застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї допускається, якщо інші заходи виявилися неефективними або якщо через обставини застосування інших заходів є неможливим.

Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися всіх порядків і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Застосування зброї допускається лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках.

Відповідно до п. 17 розділу І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, видача (здача) особистої зброї та боєприпасів військовослужбовцям структурних підрозділів, органів військового управління, військових частин, які прибули (вибувають) до нового місця проходження військової служби або звільнені з військової служби, проводиться службою РАО зі складу (на склад) РАО за накладними (додаток 7) згідно із заявками на забезпечення особистою зброєю військовослужбовців (додаток 8) керівників (начальників) структурних підрозділів (органів військового управління), які завіряються гербовою печаткою, а у військових частинах - за заявками (додаток 9) командирів підрозділів на видачу зброї.

Особиста зброя та боєприпаси військовослужбовцями отримуються (здаються) зі складу (на склад) РАО особисто. Категорично забороняється передавати (отримувати, здавати) особисту зброю та боєприпаси поза складом РАО військової частини.

На підставі отриманих (зданих) облікових документів начальником служби РАО або особою, яка відповідає за зберігання та видачу стрілецької зброї та боєприпасів у структурному підрозділі, у посвідченні особи військовослужбовця робиться відмітка про отримання (здачу) особистої зброї. У разі вибуття (звільнення) військовослужбовцям службою РАО видається атестат військовослужбовця (додаток 10).

Особиста зброя та боєприпаси до неї військовослужбовців, які звільняються із Збройних Сил України за службовою невідповідністю, за систематичне невиконання умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, які загинули (померли, визнані безвісти відсутніми), здаються на склад РАО їх прямими начальниками.

Згідно до п. 1, 6 розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, видача стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям з польового артилерійського складу (далі - ПАС) військової частини, об`єднаного складу РАО (ПАС) угруповання (сектору) в районі ведення бойових дій, проведення операції Об`єднаних сил здійснюється службою РАО військової частини (угруповання, сектору) за накладними (додаток 7).

Облік наявності та руху боєприпасів на пунктах бойового постачання батальйонів, дивізіонів, рот, батарей, окремих взводів (далі - підрозділ) ведеться в книгах обліку наявності та руху військового майна (додаток 13 до Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року № 440, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 27 вересня 2017 року за № 1192/31060) та за роздавально-здавальними відомостями боєприпасів на пунктах бойового постачання (додаток 48).

Видача боєприпасів особовому складу на пункті бойового постачання батальйону (дивізіону), роти (батареї), блокпостах та на опорних пунктах здійснюється відповідними начальниками пунктів бойового постачання під особистий підпис військовослужбовців за зареєстрованими у службі РАО військової частини роздавально-здавальними відомостями боєприпасів (додаток 48), а саме:

- начальником пункту бойового постачання батальйону (дивізіону) - начальникам пунктів бойового постачання рот (батарей), окремих взводів під особистий підпис;

- начальником пункту бойового постачання роти (батареї) - начальникам пунктів бойового постачання взводів (опорних пунктів) під особистий підпис;

- начальником пункту бойового постачання взводу (опорного пункту) - безпосередньо солдатам, сержантам, офіцерам взводу, опорного пункту під особистий підпис у роздавально-здавальній відомості.

Оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд зазначає наступне.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Досліджені у судовому засіданні докази дозволяють зробити висновок про відсутність факту вчинення у діях ОСОБА_1 саме порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами, оскільки у даному випадку він не є суб`єктом вчинення даного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-19 КУпАП.

Надані суду докази не відповідають вимогам достатності для встановлення факту порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами, вказаний епізод, викладений у протоколі про адміністративне правопорушення не дає підстав суду зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Крім того, не підтверджені належним чином (наказом, тощо) повноваження посадової особи на складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , що може бути самостійною підставою для закриття провадження по даній справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом встановлено відсутність суб`єкта правопорушення, як елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-19 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.172-19, 221, 245, 247-249, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-19 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: О.А. Дурач