ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/376/24Головуючий у 1-й інстанції Тхорик І.І.
Провадження № 33/817/357/24 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Рекуша О.Р. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 09 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

Згідно із постановою суду, 17 лютого 2024 року о 21 год. 49 хв. в с. Трибухівці по вул. Маланчука, 4 водій ОСОБА_1 керував т/з марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Огляд проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», що підтверджується тестом №9077, результат огляду становить 1,62 проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляції адвокат Рекуш О.Р. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що суперечить п. 2.9 а ПДР України, оскільки він забороняє водіям керувати автомобілем у стані алкогольного спяніння, а не з ознаками такого стану.

Вважає, що суд самостійно не вправі виправити вказану суперечність оскільки таким чином перебере на себу функцію сторони обвинувачення, що суперечить практиці ЄСПЛ, наводячи рішення у справі Карелін проти Росії.

Розглянувши матеріали справи, з перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Згідно з пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного спяніння.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №161286 від 17 лютого 2024 року цього дня о 21 год. 49 хв. в с. Трибухівці по вул. Маланчука, 4 водій ОСОБА_1 керував т/з марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Огляд проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», що підтверджується тестом №9077, результат огляду становить 1,62 проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Проте, притягуючи водія до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння суд не виклав фабулу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, яка визначає накладення адміністративного стягнення на водія за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що є порушенням п.2.9 а ПДР України або за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України.

Зокрема, у протоколі йдеться про керування водієм автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, проходження огляду, його результат, відмову від його проходження (що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України) та порушення вимог п.2.9 а ПДР України, однак, про керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного спяніння у вказаному процесуальному документі не зазначено.

Тому суд не вправі самостійно відкорегувати фабулу адмінправопорушення, що суречитиме практиці ЄСПЛ. Зокрема, в справі Карелін проти Росії від 20.09.2009р. Суд розглянув ситуацію коли національний суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення без участі сторони обвинуваченння, уточнив у судовому засіданні фабулу правопорушенння, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушенння. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинуваченння та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого як перебрати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушенння ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу( за цих умов особа позбавлена можливості захищатись від висунутого проти нього обвинуваченння перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатись від обвинуваченння, яке, по суті, судом підтримується).

У звязку з вищенаведеним, вважаю що фабула адмінпротоколу є неконкретною, а тому ОСОБА_1 не знав від якого обвинувачення йому захищатись, а тому провадження в справі слід закрити у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, задовольнивши апеляційну скаргу представника.

На підставі наведеного, керуючись п.1.ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рекуша О.Р. задовольнити, постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 09 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, а провадження в справі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушенн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя