Справа №639/5026/24
Провадження №3/639/1885/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Кісь Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, який надійшов із Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

14.08.2024 о 17:04 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ 110377» номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові по вул. Григорівське шоке, 63, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, неприродна блідість, та від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому порядку у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» відмовився,чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Приймаючи до уваги, що законом передбачені строки розгляду справи про адміністративне правопорушення 15 днів (ст. 277 КУпАП), суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкриміноване ОСОБА_1 , не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч.2 ст.268 КУпАП).

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Палагіної Ю.В. надійшло клопотання про закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, в якому захисник посилалась на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, але через свою юридичну необізнаність був впевнений, що він зобов`язаний проїхати з патрульними поліцейськими до відповідного закладу охорони здоров`я лише після складання ними протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, на переконання захисника, співробітниками поліції не було дотримано процедури відмови водія від проходження огляду, адже протокол не було складено у присутності ОСОБА_1 , йому не роз`яснено суті вчиненого правопорушення, його прав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи захисника ОСОБА_2 , приходжу до таких висновків.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Системний аналіз вищезазначених положень КУпАП дає підстави вважати, що, керуючись законом, суддя зобов`язаний оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Так, частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме:

-змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №224497 від 14.08.2024, який складений компетентною особою та відповідає вимогам ст. 254, 256 КУпАП;

-відеозаписом від 14.08.2024, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, та факт керування останнім транспортним засобом «ЗАЗ 110377» номерний знак НОМЕР_1 ;

-направленням ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 14.08.2024;

- рапортом інспектора патрульної поліції Лактіонова Є.Є. щодо обставин виявлення, адміністративного правопорушення, його фіксації, відмовив ОСОБА_1 від підписання протоколу та отримання його копії, а також залишення транспортного засобу на місці зупинки без порушень ПДР.

Щодо посилань захисника на наявність підстав для закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, то вони повністю спростовуються вищенаведеними доказами.

Так, зокрема, на відеозаписі, який долучений до протоколу зафіксовано факт зупинки ОСОБА_1 через порушення п. 2.3. «в» ПДР, в процесі перевірки документів та спілкування з ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про що повідомлено останньому та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у КНП ХОР «ОНД», та, на зауваження ОСОБА_1 , йому було роз`яснено, що саме вказаним закладом охорони здоров`я проводяться відповідні огляди. В подальшому, на неодноразові пропозиції працівників патрульної поліції проїхати з ними для проведення відповідного огляду ОСОБА_1 фактично відмовлявся зробити це, вимагаючи, щоб працівники поліції спочатку склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 поводив себе збуджено, вступав у постійні суперечки, відходив від працівників поліції для спілкування по телефону. Працівниками поліції роз`яснювались ОСОБА_1 його права, а також наслідки відмови пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 та його захисником не надано до суду належних та допустимих доказів, які б виключали в його діях склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а також не надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 оскаржувались дії працівників поліції під час виявлення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КАС України або до керівництва патрульної поліції з метою проведення службової перевірки.

У Рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, надавши оцінку вищезазначеним доказам на предмет належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку приходжу до висновку, що цими доказами доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , передбачених ст. 34, 35 КУпАП, під час судового розгляду не встановлено.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, у зв`язку з чим вважаю можливим призначити порушнику адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що є достатньою мірою відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Окрім цього, згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 23, 33, 34, 130, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп. (отримувач коштів ГУК Харківськобл/Харківобл/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0020001, код класифікації доходів бюджету 21081300), призначення платежу адміністративне стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху) зпозбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106,код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Відповідно до ч. 1ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.П. Кісь