ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2018/24 Справа № 932/4225/24 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану на постанову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,який раніше притягувався до адміністративної відповідальності,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Відповідно до змісту постанови 21 квітня 2024 року о 16 годині 31 хвилині ОСОБА_1 , який протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (постанова серії БАД №895436 від 04 лютого 2024 року), знаходячись на вулиці Б. Кротова біля будинку № 24 в місті Дніпро, не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, керував автомобілем «FUQI» державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Назазначену постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням про скасування постанови Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 липня 2024 року та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянтом подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вищезазначеного судового рішення з огляду на те, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувався без його участі, а про наявність оскаржуваного судового рішення ОСОБА_1 дізнався лише 20 липня 2024 року від свого захисника, якому в цей же день стало відомо про рішення суду через систему Електронний суд.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 691780 від 21.04.2024 року складений з суттєвими процесуальними порушеннями, що свідчить про його неналежність. Так, даний протокол складений без участі понятих та свідків, а також, до нього, всупереч зазначеній у самому протоколі інформації, не долучено жодних відеоматеріалів.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про причини зупинки транспортного засобу та законність та правомірність дій з боку працівників поліції.

Також, ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції його прав через проведення розгляду справи без його участі, незважаючи на те, що його захисником завчасно на адресу суду було направлено клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 у лікаря.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Перевіривши витребувані із Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ст. 294 КУпАП).

Право апеляційного оскарження можливе абсолютно по кожному адміністративному правопорушенню (ст.ст. 130, 124, 172-11, 184 КУпАП та інші правопорушення).

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи ОСОБА_1 слушними, оскільки ним пропущено строк апеляційного оскарження з підстав, які не залежали від нього. Так, матеріалами справи встановлено, що розгляд справи, зважаючи на обізнаність ОСОБА_1 та його захисника про дату, час та місце розгляду справи, був проведений без участі останніх. Матеріали справи не містять доказів направлення повного тексту судового рішення особисто ОСОБА_1 або його захиснику. Тому, на думку апеляційного суду, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови, як пропущені із поважних підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі Закон №3353-XII) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п.п.«а» п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП.

Так, згідно з ч.2 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушення, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , що полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №691780 від 21 квітня 2024 року, встановлено, 21 квітня 2024 року о 16 годині 31 хвилині ОСОБА_1 , який протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (постанова серії БАД №895436 від 04 лютого 2024 року), знаходячись на вулиці Б. Кротова біля будинку № 24 в місті Дніпро, не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, керував автомобілем «FUQI» державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

У вищевказаному протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Будь-яких заперечень у протоколі про адміністративне правопорушення водієм ОСОБА_1 щодо його змісту не зазначено, останній своїм підписом підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений та його копію отримав.

Матеріали справи також не містять жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу або після його оформлення. Доказів оскарження дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не надав.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

З матеріалів справи також вбачається, що 04 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у протоколі серії БАД № 895436.

Матеріали даної справи не містять відомостей про скасування даної постанови чи оскарження дій поліцейських з приводу винесення вказаної постанови.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП оцінивши докази в їх сукупності встановив дійсні обставини та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що мало місце 21 квітня 2024 року.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження законності зупинки поліцейським транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки сам факт порушення ОСОБА_1 п.2.1 а Правил дорожнього руху - відсутність посвідчення на право керування транспортним засобом не заперечується останнім.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про незалучення свідків під час складання адміністративного протоколу, а також недолучення до матеріалів справи відеозаписів моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки нормами чинного КУпАП не передбачено обов`язковості залучення свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а здійснення відеофіксації моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення не передбачено Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299.

Щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника апеляційний суд зазначає таке.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

З урахування вказаних приписів закону, вирішення питання про розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та/або її захисника, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, залишається на розсуд суду, який розглядає справу.

Згідно зі ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

З матеріалів справи вбачається, що після надходження справи до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, перше судове засідання було призначено на 08 годину 55 хвилин 14 червня 2024 року.

13 червня 2024 року захисник ОСОБА_1 Бервено О.М. подав клопотання про відкладення судового розгляду, що обґрунтоване необхідністю ознайомлення захисника з матеріалами справи (а.с.10).

Чергове судове засідання призначено на 09 годину 30 хвилин 03 липня 2024 року.

03 липня 2024 року захисник ОСОБА_1 Бервено О.М. подав клопотання про відкладення судового розгляду, що обґрунтоване перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному з 02.07.2024 року по 05.07.2024 року (а.с.14).

Чергове судове засідання призначено на 14 годину 00 хвилин 11 липня 2024 року.

24 липня 2024 року захисник ОСОБА_1 Бервено О.М. подав клопотання про відкладення судового розгляду. На обґрунтування клопотання вказував на перебування ОСОБА_1 на огляді у лікаря стоматолога (а.с.20).

Апеляційний суд звертає увагу, що договір про надання правничої допомоги між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений 20 травня 2024 року (а. с. 19).

Як було описано вище розгляд справи двічі відкладався за клопотаннями захисника ОСОБА_2 . При цьому у судове засідання, призначене на 11 липня 2024 року захисник ОСОБА_2 будучи повідомленим про дату, час та місце не з`явився, а лише втретє подав клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд переконаний, що стороні захисту надавалось достатньо часу та можливостей для підготовки лінії захисту, з`явлення до суду та висловлення своїх пояснень безпосередньо в ході розгляду справи.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що заборона зловживання процесуальними правами є загально правовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к та ін.).

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду та затягування розгляду справи з метою спливу процесуальних строків з метою уникнення відповідальності.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що вказане клопотання захисника було спрямоване на уникнення його підзахисним адміністративної відповідальності, шляхом спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у його задоволенні та здійснив розгляд справи без участі даних осіб, з огляду на строки притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Окрім того, права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

За таких обставин, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП. А отже відсутні підстави для закриття провадження у справі, як на тому вказано в апеляційній скарзі.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними доказами, а тому постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та достатньо мотивованою, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, як пропущеного із поважних підстав.

Постанову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського апеляційного суду: О.В. Рябчун