Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гринчука Ігоря Сергійовича, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Так ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30.10.2023 року о 10:14, на 124 км. а/д Н-17 в с. Гірка Полонка Луцького р-ну, керував транспортним засобом Sang Yong Rexton, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810» на місці зупинки транспортного засобу. Результат огляду 0,37 ‰. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із постановою судді, захисник Гринчук І.С. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин у справі, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Захисник вказує про відсутність в матеріалах справи відомостей щодо наявності в працівника поліції ОСОБА_2 повноважень на проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння. У зв`язку з вказаним, захисник вважає, що працівник поліції допустив неправильне використання газоаналізатора, що у свою чергу потягнуло неправильний результат при освідуванні ОСОБА_3 . На переконання апелянта, про вказане вище також свідчить те, що працівник поліції не провів контрольний замір наявності чи відсутності у мундштуку приладу спиртовмісних речовин.

Також захисник вказує, що поліцейські у порушення ст.266 КУпАП не вжили заходів для відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Також захисник, посилаючись на показники алкотестора з врахуванням можливої похибки та аналізу положень Віденської Конвенції Про дорожній рух від 08.11.1968 р. (а саме п.6 ст.8 Розділу 5), вважає, що у даному випадку не встановлено перевищення допустимої норми на наявність алкоголю у видихуваному повітрі, передбаченому нормами міжнародного права, а виявлений у ОСОБА_3 алкоголь є надзвичайно малим показником, у зв`язку з чим останній в момент керування автомобілем знаходився в тверезому стані.

На підставі зазначеного, апелянт просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Гринчука І.С., який підтримував апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його винність повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП у справі наступними доказами.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №150893 від 30.10.2023, в якому викладена суть правопорушення, що інкримінується особі та який підписаний ним (а.с.1). Відеозаписами із місця події, на яких зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, та відмову від проходження повторного огляду у медичній установі (а.с.8). Актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено ознаки сп`яніння, котрі були виявленні у ОСОБА_1 (а.с.4), та позитивний результат алкотестера, з яким порушник погодився, про що свідчить його особистий підпис. Роздруківкою з алкотестера, відповідно до якого результат тесту становить 0,37 ‰ (а.с.2).

Суд обґрунтовано визнав належними та допустимими ці докази, оскільки ними доводиться вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Наведені докази узгоджуються між собою, та в своїй сукупності дають можливість чітко відтворити обставини події, які були на момент вчинення правопорушення.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем марки Sang Yong Rexton, н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Положення ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції) визначають, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з відеозапису, наявного в матеріалах справи, працівники поліції при спілкуванні з ОСОБА_1 в останнього виявили ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер 6810». Після роз`яснення працівниками поліції водію наслідків відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 погодився пройти вказаний огляд на місці зупинки автомобіля. В подальшому з відеозапису вбачається, що працівником поліції надано ОСОБА_1 герметично запакований мундштук, який останній провірив та розпакував власноручно (10 год 27 хв). Працівником поліції було здійснено пробний замір наявності чи відсутності у мундштуку приладу спиртовмісних речовин, котрий виявився негативним. Після вказаного, працівником поліції було проведено освідування водія, результат позитивний, становить 0,37 ‰ (10 год 29 хв). З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився, на пропозицію працівника поліції проїхати в медичний заклад відмовився. Працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про необхідність викликати «тверезого» водія. Також продовж наступного спілкування між працівниками поліції і ОСОБА_1 , останній неодноразово вказував про приїзд друга, котрий мав забрати його машину (а.с.8).

З урахуванням зазначеного, посилання апелянта про ймовірну відсутність у працівника поліції ОСОБА_4 обізнаності у використанні спеціального приладу «Драгер», адже останній не здійснив контрольного заміру, є необґрунтованими та спростовуються відеозаписом (а.с.8).

У свою чергу про усвідомлення ОСОБА_1 заборони керувати в подальшому транспортним засобом свідчить виклик останнім знайомого, котрий мав забрати автомобіль. У зв`язку з цим твердження захисника про порушення працівниками поліції ст.266 КУпАП не найшли свого підтвердження.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 . Зауваження до протоколу відсутні. При цьому ОСОБА_1 зробив власноручно запис у графі пояснення, в якому зазначив: «я вибачаюсь, вчора приїхав з бойових, ввечері трошки випив, бо пів року нічого не вживав» (а.с.1). Вказане стверджується відеозаписом з бодікамери працівника поліції, на якому ОСОБА_1 неодноразово вказував про вживання ним алкоголю напередодні (а.с.8).

Наявний в матеріалах справи відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Таким чином досліджені відеозаписи не викликають сумніву у достовірності відображених на них подій та у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не вбачає порушень вимог КУпАП при проведені огляду водія ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, які могли б стати безумовною підставою для скасування судового рішення.

Незгода апелянта з оцінкою місцевим судом доказів у даній справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ті докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Всупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції взято до уваги та надано належну оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи, здобутим у відповідності до вимог закону та які є достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення поза розумним сумнівом.

Посилання апелянта на положення Віденської Конвенції Про дорожній рух від 08.11.1968 не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідно до національного законодавства України - Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (п.7 Розділу ІІ) установлення стану алкогольного сп`яніння фактично встановлюється, якщо цифровий показник більше 0,2‰ алкоголю в крові. Тобто, національним законодавством передбачені спеціальні положення щодо допустимого рівня вмісту алкоголю в крові, що є несумісним із керуванням транспортним засобом.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Враховуючи вказане вище, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Гринчука І.С. залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов