Провадження № 3/369/8205/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18.11.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Патієвич А.Б., за участю захисника Гапоненко В. В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 100987 від 27.08.2024 року, складеного посадовою особою органу поліції, 27.08.2024 року, о 00 год. 00 хв, ОСОБА_1 , будучи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, за адресою: с. Білогородка, вул. Кринична біля бані «Альпійське містечко», образливо поводився, чинив пасивний опір відверто відмовився пред`являти документи, чим здійснив злісну непокору, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він приїхав на територію свого домоволодіння, на території якого знаходяться лазні, які його дружина здає в оренду, у зв`язку з тим, що сусіди поскаржилися на орендарів, які почали порушувати громадський порядок та шумно поводитися, хоча було вже більше 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 сказав орендарям покинути територію домоволодіння, а вони в свою чергу почали вимагати повернення коштів у повному обсязі та викликали поліцію. Проте спочатку приїхали не працівники поліції, а варта громадського порядку та почали вимагати пред`явити їм документи. Виконувати цю вимогу ОСОБА_1 відмовився, адже вони не представилися. Пізніше приїхали працівники поліції, які витягли ОСОБА_1 з подвір`я та почали заламувати. ОСОБА_1 зазначав, що не відмовлявся пред`являти документи, проте працівники поліції не давали йому пройти до автомобіля, який знаходився в 50-70 м від домоволодіння та в якому безпосередньо знаходилися документи ОСОБА_1 . Працівники поліції доставили його до відділення поліції в с. Мила, куди вже приїхала дружина ОСОБА_1 .? ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_1 вказав, що працівники поліції надягли на нього кайданки, хоча ніякого супротиву він не чинив.

У судовому засіданні захисник Гапоненко В. В. в інтересах ОСОБА_1 заявила клопотання про закриття провадження у справі щодо її довірителя, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП. Своє клопотання мотивувала тим, що серед доказів, які надані ВП № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, відсутній відео запис з нагрудних камер або відео реєстратора, тому серед доказів є виключно матеріали, складені механічно, від руки працівниками поліції, а саме: інспектором СРПП ВП № 4 Бучанського РУП к.п. Махортовим А. Л. та інспектором СРПП ВП № 1 Бучанського РУП старшим лейтенантом поліції Гончаренком О .С. Крім того, на адвокатський запит адвоката Гапоненко В. В., відео запис також наданий не був. Тобто, матеріали справи, що надійшли до суду від ВП № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, є такими, що не дають безсумнівно встановити вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП, та наявність його вини. Крім того, ОСОБА_3 просила суд долучити до матеріалів справи відповідь начальника ВП № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області на адвокатський запит, письмові пояснення ОСОБА_1 від 28.08.2024, письмові пояснення та протокол прийняття заяви ОСОБА_2 від 28.08.2024, скріншоти з мобільного пристрою адвоката Гапоненко В. В. та її адвокатський запит.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи захисника Гапоненко В. В., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в абз. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суддя зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця, у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Отже для притягнення особи до відповідальності за непокору працівникам поліції потрібна наявність одночасно таких умов:

? поліцейський має бути при виконанні службових обов`язків;

? непокора має бути злісною (тобто правопорушник має не виконувати вимоги, які наполегливо та неодноразово озвучені працівником поліції);

? вимога поліцейського має бути правомірною.

Недотримання хоча б одного із наведених критеріїв унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності за невиконання вимог поліцейського.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути конкретизовано, які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції і в чому саме проявляється злісність непокори.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Відповідно до положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (надалі за текстом - Інструкція), проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими - є обов`язком.

Метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським, є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 27.08.2024 року серії ВАД № 100987, 27.08.2024 року, о 00 год. 00 хв, ОСОБА_1 , будучи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, за адресою: с. Білогородка, вул. Кринична біля бані «Альпійське містечко», образливо поводився, чинив пасивний опір відверто відмовився пред`являти документи, чим здійснив злісну непокору, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КУпАП.

Тобто, суть правопорушення, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 100987 від 27.08.2024 року, складеного щодо ОСОБА_1 , не відповідає об`єктивній стороні складу адміністративного правопорушення, зазначеного в диспозиції ст. 185 КУпАП, що ставлять у вину останньому та дає підстави суду вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення та відповідно склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

А саме, ОСОБА_1 приїхав на територію свого домоволодіння аби припинити правопорушення, яке вчиняли орендодавці. Потім приїхали працівники поліції, які відвезли ОСОБА_1 до відділення поліції для встановлення його особи, хоча ОСОБА_1 не відмовлявся надати документи на місці події, але працівники поліції не давали йому доступ до автомобіля, де знаходилися його документи. Більше того, поведінка ОСОБА_1 не була агресивною та не вимагала застосування спеціальних засобів ? кайданків.

Суддя зауважує, що застосування до ОСОБА_1 кайданків не відповідає вимогам необхідності, оскільки виконання повноважень поліції могло бути досягнуто без одягання кайданків на руки ОСОБА_1 , оскільки жодної загрози заподіяння шкоди з боку ОСОБА_1 не існувало.

Разом з тим, надані у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника Гапоненко В. В. та долучені докази, спростовують обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 100987 від 27.08.2024 року та наявні у матеріалах справи докази.

Отже достатні докази, передбачені ст. 251 КУпАП, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 185 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд зауважує, що суд позбавлений можливості з`ясувати обставини, які не зазначені в протоколі.

Таким чином, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи захисника Гапоненко В. В., дослідивши матеріали справи, серед яких протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 100987 від 27.08.2024 та його копія, копія протоколу про адміністративне затримання № 082173 від 27.08.2024, протокол прийняття заяви ОСОБА_4 та її письмові пояснення від 27.08.2024, рапорт старшого лейтенанта поліції від 27.08.2024, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 27.08.2024, суддя дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 62 Конституції України унормовано, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене, слід зазначити, що, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 185, 245, 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 185 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво- Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Андрій ПАТІЄВИЧ