ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 рокуСправа № 495/2797/24
Номер провадження 3/495/1535/2024

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштованого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

26.03.2024 інспектором ВРПП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області складений протокол серії ААД №577251 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано: «26.03.2024 о 09 год. 00 хв. в м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги 7 водій керував автомобілем Mitsubishi Colt д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Drager та від проходження такого тесту в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України за, що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.»

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Адвокат Каланжов В.І. надав до суду клопотання в інтересах правопорушника ОСОБА_1 у якому просив суд, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи це тим, що дійсно близько 22 год. 00 хв. паркуючи свій автомобіль Mitsubishi Colt д/з НОМЕР_1 біля під`їзду, ОСОБА_1 корпусом свого автомобіля подряпав припаркований автомобіль ВАЗ помаранчевого кольору, після почекав декілька хвилин, власник автомобілю не з`явився та ОСОБА_1 залишив свій номер мобільного телефону. Зранку коли власник автомобілю ВАЗ побачив записку з номером телефону зателефонував йому та почав погрожувати до в`язницею, у відповідь ОСОБА_1 повідомив що компенсує витрати. Так близько 09 год. 00 хв. до квартири ОСОБА_1 прибули працівники поліції та склали протокол про керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Отже звертає увагу суду, що в матеріалах відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з доказів доданих у вигляді відеозапису із нагрудних камер працівників поліції, проте там не зафіксовано саме факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Тобто, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 , положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням особи, яку було зупинено. Тобто, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які б його було зупинити, а оскільки протокол було складено не на місці зупинки транспортного засобу, а з ранку біля квартири ОСОБА_1 , а не на місці безпосередньої зупинки, у зв`язку із чим, всі складені процесуальні документи відносно ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

Диск з відеозаписом, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №577251 від 26.03.2024 міститься відеофайл, на якому взагалі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, ані навіть перебування у транспортному засобі на відео не зоображено, а лише спілкування працівників поліції з ОСОБА_2 на наступний ранок.

З урахуванням вищезазначеного адвокат Каланжов В. І. в інтересах ОСОБА_1 просить суд закрити провадження по справі.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом про винність особи та за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, якщо протокол було складено без порушень, у відповідності до чинного законодавства передбаченогост. 256 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 130 КУпАП.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

При цьому, відповідно до п.6. розділу I, п. 1 розділу II Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3розділу І цієї Інструкції, поліцейський, на місці зупинки транспортного засобу, проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 22 Розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієїІнструкції, вважаються недійсними.

Суд бере до уваги пункт 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, згідно якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статті 238 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17.

Згідност. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Суд звертає увагу на те, що обов`язковими ознаками, за наявності сукупності яких діяння визнається правопорушенням є: об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона правопорушення, суб`єкт правопорушення та суб`єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати: чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом та інше.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно п.19постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосудця» № 9 від 01.11.1996 року- докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Інспектор поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини адміністративного правопорушення, виявити як ті обставини, що вказують на вину, так і ті, що вказують на невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, суд, керуючись ст. 252 КУпАП, повинен надати належну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись при цьому лише законом та правосвідомістю.

Диспозиція ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона частини 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за «керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння» (порушення пункту 2.9. а Правил дорожнього руху України) або «відмову особи пройти відповідний огляд» (порушення пункту 2.5. Правил дорожнього руху України).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є особа, яка керує транспортним засобом.

Абзацом 3 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Огляд водія на стан сп`яніння повинен проводитись лише у випадках, коли було зупинено особу під час керування транспортним засобом і якщо поліцейським були встановлені ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи було долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №577251 від 26.03.2024, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та диск з відеозаписом, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в той же час на вище вказаному відеозаписі не зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що зафіксовані на відеозаписі події не узгоджуються з обставинами, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме щодо факту керування ОСОБА_1 26.03.2024 о 09 год. 00 хв. в м. Білгород-Дністровський, по вул. Перемоги 7 автомобілем Mitsubishi Colt д/з НОМЕР_1 .

Так, на відео відображені події, які мали місце в під`їзді багатоквартирного будинку, в якому проживає ОСОБА_1 . Зокрема на відеозаписі №1, що міститься на доданому до справи диску зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 біля квартири де працівники поліці пропонують ОСОБА_1 пройти на вулицю до його автомобіля для огляду на факт скоєння ДТП та на відеозаписі №2 зафіксовано факт спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 безпосередньо біля автомобіля на якому працівник поліції повідомив, що у ОСОБА_1 наявний стан алкогольного сп`яніння, що виражається у різкому запахі алкоголю з порожнини рота

Проте цим відео не підтверджується сам факт керування ОСОБА_1 26.03.2024 о 09 год. 00 хв. в м. Білгород-Дністровський, по вул. Перемоги 7 автомобілем Mitsubishi Colt д/з НОМЕР_1 .

Також жодного іншорго доказу, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 о 09 год. 00 хв. 26.03.2024 автомобілем до суду не надано, отже не доведено, що він є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а наведені вище докази не підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, а саме: не доведено факт керування транспортним засобом, що вказано у протоколі, оскільки відсутні будь-які докази, які прямо чи опосередковано можуть підтвердити вказаний факт, отже відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17.

Суд зобов`язаний дотримуватись принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таку ж позицію висловив Верховний суд у справі №463/1352/16-а.

Суд вважає, що позарозумними сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Таку ж позицію висловив Верховний суд в постанові Касаційного кримінального суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, де зазначив, що поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1ст.130 КУпАП (керування в стані сп`яніння), як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність події та відсутність у діях ОСОБА_1 та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, тому провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, яка передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, 33, 34, ч. 1 ст. 130, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Ірина БРАТКІВ