ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м.Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Філіпчука Я.Я., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2024 року стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Шубранець Заставнівського району Чернівецької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.4 ст.247 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив спрощений підхід при розгляді справи і дійшов передчасного та помилкового висновку про його винуватість за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує, що не вживав алкогольні напої, а огляд на стан сп`яніння не пройшов, оскільки поспішав до родички ОСОБА_2 , яка перебувала на останніх тижнях вагітності і попросила терміново відвезти її до лікарні.

Стверджує, що як поліцейським на місці зупинки, так і в суді першої інстанції надавав пояснення щодо причин відмови від проходження огляду, однак вони не були враховані та зафіксовані у матеріалах справи та на відеозаписі.

Таким чином, стверджує, що діяв у стані крайньої необхідності, тому провадження у справі має бути закрито на підставі п.4 ст.247 КУпАП.

Також звертає увагу на те, що поліцейські не повідомляли йому про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння, не зазначили їх у протоколі, а матеріали справи про адміністративне правопорушення він не підписував та не був ознайомлений.

___________________________________________________________________

ЄУНСС 716/598/24 Головуючий в І інстанції: Сірик І.С.

Номер справи 33/822/321/24 Суддя-доповідач: Марчак В.Я.

Вважає відеозапис неналежним доказом у справі, оскільки на ньому не зафіксовані дата і час відеозйомки, не встановлено хронологію подій та відсутні значні фрагменти, де ОСОБА_1 пояснював, що діє у стані крайньої необхідності.

Обставини, встановлені Судом першої інстанції.

Згідно оскаржуваної постанови, 18.03.2024 року о 00 год. 55 хв. в с. Шубранець по вул. Головна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mersedes-Benz M320 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці відмовився, а також відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Водій відсторонений від керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження.

ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви Суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_1 про неналежність і недопустимість доказів у справі, на які він посилається апеляційній скарзі, не знаходять свого підтвердження в ході апеляційного перегляду

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з порушенням ним п.2.5 ПДР підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №175848 від 18 березня 2024 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням водія транспортного засобу на огляд до закладу охорони здоров`я, матеріалами відеофіксації.

Проте, досліджуючи матеріали справи у сукупності з поясненнями ОСОБА_1 та доданими до апеляційної скарги документами, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав належної оцінки фактичним обставинам справи.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні апеляційного суду, встановлено, що 18 березня 2024 року о 00 год. 30 хв. до його дружини ОСОБА_3 зателефонувала її рідна сестра ОСОБА_2 , яка на той момент перебувала на останніх тижнях вагітності.

Перебуваючи у схвильованому стані, ОСОБА_2 у телефонній розмові попросила, щоб ОСОБА_1 терміново до неї приїхав та на автомобілі відвіз до лікарні, тому що в неї різко погіршилось самопочуття, а швидка допомога уже довго не приїжджала на виклик.

При цьому, ОСОБА_2 пояснювала, що вдома знаходилась сама, а її чоловік перебував за межами області у службових справах.

Хвилюючись за здоров`я ОСОБА_2 та її дитини, ОСОБА_1 був змушений сісти за кермо та поїхати до неї додому під час комендантської години, щоб якнайшвидше доставити її до лікарні.

На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1 додав до апеляційної скарги довідку КНП «Вікнянський Центр ПМСД» від 15.04.2024 №411, згідно якої ОСОБА_2 18.03.2024 відвідувала сімейного лікаря Центру та лікаря-гінеколога (а.с.29).

Також додав медичний висновок №6АК9-Т4ММ-Т664-5Н8Р, згідно якого ОСОБА_2 народила 02.04.2024 (а.с.30).

Дослідивши ці обставини, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності, як те передбачено статтею 17 КУпАП.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи пояснення ОСОБА_1 , які підтверджуються письмовими доказами, апеляційний суд доходить висновку, що, керуючи транспортним засобом та відмовившись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, для відвернення небезпеки для вагітної ОСОБА_2 внаслідок різкого погіршення її стану здоров`я, тобто своїми діями він відвернув настання більшої можливої шкоди, ніж порушення ним п.2.5 ПДР.

При цьому, з наявних у суду відомостей вбачається, що небезпека не могла бути усунута іншими способами, оскільки ОСОБА_2 , перебуваючи вдома сама, викликала швидку допомогу, яка проте тривалий час не прибувала.

До того ж апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, і після оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення він сів за кермо і продовжив свій рух до будинку ОСОБА_2 , у подальшому доставивши її до лікарні.

Відомостей, які б спростовували той факт, що ОСОБА_1 вимушено відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, і це було обумовлено крайньою необхідністю, матеріали справи не містять.

На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги та, всупереч вимогам ст.18 КУпАП, помилково визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому постанову слід скасувати.

У відповідності до п.4 ст.247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.ст.17,18,245,247,251,252,283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п 4 ст. 247 КУпАП вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ В.Я. Марчак

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

02.05.2024 року

(дата засвідчення копії)