КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 лютого 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Сахно Р.І.,

за участю особи, щодо якої винесена постанова - ОСОБА_1

захисника-адвоката Аніпка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду в адміністративній справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, тимчасово не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ,-

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, і застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок (ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - казначейство України (ЕАП),рахунок отримувача - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнена до адміністративної відповідальності за здійснення господарської діяльності з продажу алкогольних напоїв без отримання ліцензії.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

27.10.2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 10.10.2023 серії ВАВ № 263853, відповідно до якого ОСОБА_1 , 10 жовтня 2023 року о 09 годині 00 хвилин по Д. Щербаківського, 56/7 в м. Києві, здійснювала господарську діяльність з продажу алкогольних напоїв без отримання ліцензії.

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 1 статті 164 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП України просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року, скасувати постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року- та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначила, що про постанову суду дізналася 09 лютого 2024 року випадково після блокування її карткового рахунку, який було заблоковано постановою, державного виконавця на підставі постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.12.2023 року. Крім того, як вбачається з Єдиного реєстру судових рішень, оскаржуване рішення було надіслано судом до цього реєстру 28.12.2023 року, зареєстровано 29.12.2023 року, а оприлюднено 01.01.2024 року. Вказані обставини фактично позбавили можливості підготувати апеляційну скаргу на дане судове рішення у строки встановлені ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених у апеляційній скарзі ОСОБА_1 ; вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Аніпки С.В. в судовому засіданні, які підтримали клопотання про поновлення строку на оскарження та апеляційну скаргу за наведених обставин; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши доводи апелянта, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на заяву захисника Аніна С.В., що в постанові судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.12.2023 року помилково вказане прізвище « ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 », що не перешкоджає розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З метою реалізації права на апеляційне оскарження, в тому числі у випадку неотримання повного тексту судового рішення у строк, який би дозволяв своєчасно подати апеляційну скаргу, ч. 2 ст. 294 КУпАП встановлена можливість поновлення строку на апеляційне оскарження. Так, у вказаній частині статті зазначено, що у разі пропущення особою десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення суд може поновити його за відповідним клопотанням апелянта.

Відповідно до рішення ЄСПЛ (справа «Станьо проти Бельгії»), суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи дотримані не в повному обсязі.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документом дозвільного характеру є дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян внаслідок настання адміністративної відповідальності.

Основними ознаками господарської діяльності є організований характер діяльності, постійність (систематичність), здійснення від власного імені, наявність специфічної мети отримання прибутку.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Проте всупереч вищевказаним вимогам закону у матеріалах справи факт відсутності будь-яких доказів які підтверджують скоєння вказаного порушення.

Так вказаний протокол не містить відомостей про те, кому ОСОБА_1 продавала алкогольні вироби, протягом якого часу вона здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, оскільки господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер), всі встановлені окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для висновку про заняття господарською діяльністю.

Крім того до протоколу не додано належних та допустимих доказів таких, як пояснення свідків, відеозапис, фіскальний чек, яким би можна було пітвердити обставини викладені в протоколі. Необґрунтованим також є посилання суду в своєму рішенні від 01.12.23 на дослідження письмових пояснень ОСОБА_1 , оскільки з матеріалів справи вбачається, що вона на підставі ст. 63 КУ відмовилась давати пояснення взагалі.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не забезпечив справедливий розгляд справи, формально поставився до перевірки відомостей, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, та прийшов до хибного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, так як обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ст. 293, ст. 294 КУпАП України, Київський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

На підставі ч. 2 ст. 294 КУпАП України поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження в справіщодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Р.І. Сахно