Справа№ 953/7628/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2024 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Кіндер В.А., за участі секретаря судового засідання Сергієнко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 військовослужбовця,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02.08.2024 року о 14 годині 10 хвилин у м. Харків по вул. Леся Сердюка, буд. 70, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Drager Alcotest 6820 та від огляду у медичному закладі КНП ХОР «ОНД» відмовився, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.5. ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до довідки, виданої поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону №3, УПП в Харківській області ДПП Іщенко Г встановлено, що згідно із обліковими даними ІПНП ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою вину у скоєному адміністративному правопорушенні. Надав суду пояснення, відповідно до яких визнав факт керування ним транспортним засобом, а також факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водночас, ОСОБА_1 вважає, що діяв в стані крайньої необхідності, що виключає його адміністративну відповідальність. Так, будучи військовослужбовцем на посаді радіо-телефоніста, виконуючи наказ командира, доставляв радіостанції на перепрошивку. Окрім того, надав суду виписку №721 від 02.08.2024, з якої вбачається, що за результатами огляду, проведеного того ж дня, тобто 02.08.2024 після 19 години, не виявлено стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши відеозапис, вивчивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про доведеність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Винна ОСОБА_1 належним чином підтверджена: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 103106 від 02.08.2024, в якому зокрема безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення (відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння); направленням на огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння від 02.08.2024 з зазначенням встановлених ознак алкогольного сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП настали в момент його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції правил ст. 266-1 КУпАП при складанні протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення (огляд здійснений без залучення Військової служби правопорядку) не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як водій транспортного засобу і він несе відповідальність на загальних підставах.

У відповідності з п. 9 Розділу ІІ вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ № 1452/7356 від 09.11.2015 року, яка є спеціальним нормативним актом, що регулює питання виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Виходячи із системного аналізу п. 9 розділу ІІ Інструкції необхідність доставлення особи до закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду пов`язана з особливістю організму людини, внаслідок хімічних реакцій в якому зі спливом часу зменшується концентрація як алкоголю так і наркотичних засобів, що призводить до неможливості встановлення їх фактичного стану особи саме на момент виявлення ознак сп`яніння, що є основною метою проведення огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до виписки №721 від 02.08.2024, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений після 19 години, тобто, більше ніж через 5 годин з моменту виявлення підстав для проведення такого огляду. Зважаючи на викладене, суд не бере до уваги відомості, що містяться у зазначеній виписці, оскільки встановлені дані не є релевантними та не можуть бути об`єктивним підтвердженням того, що ОСОБА_1 на момент відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, які б доводили, що відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є виправданою у даному конкретному випадку. Проходження ОСОБА_1 військової служби, необхідність доставки радіостанцій на перепрошивку, не є безумовним свідченням вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в стані крайньої необхідності.

Окрім того, суд звертає увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою.

З урахуванням зазначеного, твердження ОСОБА_1 щодо його дій в стані крайньої необхідності судом відхиляються як необґрунтовані.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною належним чином та в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому на нього слід накласти стягнення, визначене у санкції даної статті.

При накладенні на особу стягнення, суддя відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП враховує його майновий стан: наявність сталого джерела доходів та офіційного заробітку; характер вчиненого правопорушення, який є умисним порушенням ПДР України.

Згідно ст.34, ст.35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено.

Відповідно до п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Отже, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 284, ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, якщо інше не встановлено законодавством України (ч.3 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова.

Суддя Кіндер В. А.