Справа № 308/8251/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю представника Закарпатської митниці Зубенка І. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/477/23 за апеляційною скаргою першого заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.06.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , працюючий водієм ТзОВ «Рівнетранссервіс», на підставі ст. 22 КУпАП звільнений від адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України з оголошенням йому усного зауваження, а провадження у справі щодо нього відповідно до ч. 3 ст. 284 КУпАП,- закрито.

З протоколу про порушення митних правил № 0392/30500/23 від 22.04.2023 вбачається, що 22.04.2023 о 08 год 55 хв в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» (ЗМК вантажна) митного поста «Тиса» Закарпатської митниці заїхав вантажний сідельний тягач марки «RENAULT», моделі «PREMIUM 460.19T», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом марки «SCHWARZMULLER», моделі «S1» реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 , що переміщував вантаж «Олива трансмісійна» та «Антифризні препарати рідкі», під керуванням громадянина України ОСОБА_3 .

До митного контролю ОСОБА_3 було подано: закордонний паспорт НОМЕР_3 від 18.08.2021; міжнародну товаротранспортну накладну (CMR) серії А № 038863 від 20.04.2023; рахунок-фактуру № 905269545 від 20.04.2023.

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС України, внаслідок чого встановлено, що 02.03.2022 через пункт пропуску «Краківець Корчова» митного поста «Яворів» Львівської митниці, громадянином України ОСОБА_3 в режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів» було ввезено легковий автомобіль марки «AUDI», моделі «A4», номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Польської Республіки НОМЕР_5 .

Враховуючи наявність інформації в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС України, та в ході опитування ОСОБА_3 було з`ясовано, що 02.03.2022 даний транспортний засіб слідував на митну територію України з метою тимчасового ввезення відповідно до ч. 4 ст. 380 Закону України від 13.03.2012 за № 4495-VI.

-2-

Відповідно до запису в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС України ОСОБА_3 було оформлено зобов`язання про зворотне вивезення зазначеного транспортного засобу № UA209030/2022/3733 від 02.03.2022, в якому він зобов`язувався вивезти вищезазначений транспортний засіб у термін до 01.05.2022.

Станом на 22.04.2023 вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значився.

У своєму поясненні ОСОБА_3 підтвердив факт ввезення транспортного засобу марки «AUDI», моделі «A4», номер кузова № НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Польської Республіки НОМЕР_5 на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення до 60 днів». Законом України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України. Вчасно не вивіз вищевказаний автомобіль, бо уважав, що строк тимчасового ввезення його автомобіля продовжений митними органами з урахуванням уведення воєнного стану на всій території України відповідно до ч. 4 ст. 480 МК України.

Заяви ОСОБА_3 в митницю щодо неможливості своєчасного вивезення вищевказаного автомобіля, відповідно до наявної бази даних - відсутні.

Згідно з інформацією, отриманої з мережі Інтернет (сайт «mobile.de»), вартість аналогічного/подібного до вищезазначеного автомобіля становить 1500 євро, що згідно з курсом НБУ станом на 22.04.2023 складає 60099 грн 60 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування, а саме: легкового автомобіля марки AUDI», моделі «A4», номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Польської Республіки НОМЕР_5 , більше ніж на тридцять діб.

Його дії, кваліфіковано за ч. 6 ст. 481 МК України.

Суддя розглянувши справу, дійшла висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України за обставин, зазначених у протоколі про порушення митних правил, а закриття провадження у справі вмотивувала тим, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення вперше, працевлаштований, працює водієм-експедитором на ТОВ «Рівнетранссервіс», де позитивно характеризується. Окрім того, судом взято до уваги характеристику по місцю проживання ОСОБА_3 , де вказано, що він має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні дружину та двох дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно довідки про доходи від 29.05.2023 за № 14, виданої ТОВ «Рівнетранссервіс», за період з лютого 2023 по квітень 2023 року отримав дохів у вигляді заробітної плати в розмірі 13714,96 грн, а також врахував відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та характер правопорушення.

В апеляційній скарзі заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби ставиться питання про скасування постанови та ухвалення нової про накладення на ОСОБА_3 за правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України, адміністративного стягнення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що згідно зобов`язання про зворотне вивезення, ОСОБА_3 зобов`язаний був вивезти зазначений транспортний засіб до 01.05.2022. Однак ОСОБА_3 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу марки особистого користування, а саме: легкового автомобіля марки AUDI», моделі «A4», номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Польської Республіки НОМЕР_5 , більше ніж на тридцять діб. Будь-яких належних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 МК України, зазначеною особою подано не було. Таким чином, ОСОБА_3 перевищив встановлені ст. 380 МК України строки тимчасового ввезення вказаного автомобіля,

-3-

більше ніж на тридцять діб. Разом з тим, представник митного органу вважає висновок судді про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_3 у зв`язку із малозначністю вчиненого діяння необґрунтованим.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_3 та його захисник-адвокат Януль В. С. на розгляд справи щодо ОСОБА_3 не з`явилися, судову кореспонденцію отримували, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 та його захисника-адвоката Януля В. С., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці ОСОБА_4 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга першого заступника начальника Закарпатської митниці Держмитслужби не підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Згідно ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дотримався вимог вказаного закону при розгляді даної справи.

Зокрема, судом першої інстанції належним чином встановлено фактичні обставини даного адміністративного провадження, досліджено та надано вірну правову оцінку зібраним доказам в їх сукупності.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах, кваліфікація дій останнього за ч. 6 ст. 481 МК України є правильною, та в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з

-4-

малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, зокрема те, що діяння, вчинене ОСОБА_3 , хоча і містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.

Суддею першої інстанції взято до уваги те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення вперше, враховано дані про особу, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, характер правопорушення, з огляду на вид і розмір передбаченого покарання, мету призначення покарання та співмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принцип розумності призначення покарання, те, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам та державі, тому уважала за можливе звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням із закриттям провадження у справі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сукупність вищенаведених обставин обґрунтовано визнано підставою для звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю правопорушення.

Таким чином, застосування до ОСОБА_3 такого заходу, як усне зауваження, буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності відповідає вимогам ст. 22 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не підтвердив документально факт настання дії обставин непереборної сили, в зв`язку із чим його дії не можна уважати малозначними є необґрунтованими.

При цьому, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_3 працює водієм ТОВ «Рівнетранссервіс», за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні дружину та двох дітей, середній розмір його доходів становить близько 4000 грн, крім того, неможливість вивезення транспортного засобу за межі митної території України була зумовлена й дією воєнного стану.

Апеляційний суд підстав для скасування постанови суду першої інстанції та винесення нової постанови, про що просить у своїй апеляційній скарзі представник Закарпатської митниці, не знаходить, у зв`язку з чим апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду

-5-

судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що митним органом не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань, у тому числі й про доручення до матеріалів справи будь-яких доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника начальника Закарпатської митниці Козюберди В. В. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.06.2023 щодо ОСОБА_5 без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя