ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/508/24 Суддя суду апеляційної інстанції Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Бєлая С.В., за умови, що ні правопорушник, ні захисник на участі перекладача не наполягали, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою правопорушника на постанову Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2024 року громадянина Азербайджану ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_2 було звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як інваліда ІІ групи.

З постанови Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2024 року вбачається, що 08.10.2023 о 13 годині 28 хвилин в м.Харкові по вул.Гольдберівській, 108 водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «ВАЗ 21083», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість мови.

Водій погодився прослідувати до закладу охорони здоров`я КНП ХОР ОНД для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Прибувши на місце, водій ОСОБА_4 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, яким, зокрема, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимоги п.2.5 ПДР України, кваліфіковані співробітниками поліції за ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову правопорушник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2024 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що працівники поліції шукали зупинили його транспортний засіб нібито за те, що неналежним чином працювали стоп-сигнали.

Вказує, що після зупинки поліцейські повідомили йому, що він може бути у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому запропонували пройти огляд.

ОСОБА_3 пояснює, що у відповідь на це він погодився проїхати до медичного закладу, однак там йому стало погано і він почав вимагати відвезти його на місце зупинки до машини в якій були ліки. Зазначає, це пов`язано з тим, що у нього немає однієї легені, а інша частково уражена. Крім того, він є інвалідом ІІ групи.

Наголошує, що працівниками поліції не складалось направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стосовно нього.

Крім того, зазначає, що працівники поліції спілкувались з ним українською мовою, яку він не розуміє, а при складанні протоколу почали говорити з ним російською, якою він також не володіє в повній мірі.

Пояснює, що він не вміє писати ні українською, ні російською мовами, то пояснення до протоколу заповнив працівник патрульної поліції.

Апелянт звертає увагу, що працівники поліції з метою фальсифікації матеріалів справи вказали в протоколі, що він є громадянином України, хоча ними був встановлений той факт, що він є громадянином Азербайджану.

На доповнення своєї апеляційної скарги зазначає, що співробітники поліції не роз`яснили йому права, в тому числі не забезпечили участь перекладача та адвоката. Пояснює, що внаслідок цього йому було фактично не зрозуміло суть вимог поліцейських та наслідки відмови від проходження огляду.

Апелянт робить висновок, що огляд, проведений працівниками поліції, не є дійсним, оскільки здійснений з порушенням вимог ч.5 ст.266 КУпАП.

На підставі вищевикладеного вказує, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В судове засідання з`явився ОСОБА_3 та його захисник адвокат Бєлай С.В.Апелянт підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити. В свою чергу ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного.

Основним аргументом захисника є те, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду, тому що йому стало зле. Просив звернути увагу на те, що ОСОБА_3 не володіє державною мовою, а тому не розумів того, що відбувалося та був позбавлений можливості користуватися послугами перекладача та адвоката.

На доповнення ОСОБА_3 зазначив, що є громадянином Азербайджану, володіє азербайджанською мовою та не розуміє українську мову. Визнав, що дійсно відмовився від проходження огляду, бо погано себе почував.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши правопорушника та його захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, що постанову Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2024 року потрібно залишити без змін, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №606190 від 08.10.2023, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, рапорти поліцейського, відеозапис з нагрудної камери.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі - «Інструкція»), якою повинні керуватися патрульні поліцейські у випадку виявлення у водія ознак сп`яніння.

Відповідно до п.4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

-наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

-звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

-сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.3, 4, 15, 16, 17, 18, 22 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що протокол за ч.1 ст.130 КУпАП може складатися також внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість мови.

З цього слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_6 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта стосовно того, що працівниками поліції не складалось направлення на огляд водія транспортного засобу, спростовується матеріалами справи, а саме а.с.4.

Разом з цим, під час підготовки до апеляційного розгляду та в ході судового засідання, встановлено, що ОСОБА_3 є громадянином Азербайджану. До того ж про це свідчить копія довідки про реєстрацію місця проживання, яка міститься в матеріалах справи (а.с.50).

Згідно зі ст.26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.16 КУпАП іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що йому було не зрозуміло суть вимог поліцейських та наслідки відмови від проходження огляду.

Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери в порядку підготовки до апеляційного розгляду, встановлено, що працівники поліції через гучномовець українською мовою звернулись до ОСОБА_1 з вимогою про зупинку, а він в свою чергу все зрозумів та зупинився.

Переглядом вказаного відеозапису, крім іншого, встановлено, що працівники поліції поцікавилися у ОСОБА_1 якою мовою з ним потрібно спілкуватися на що він відреагував так, що все розуміє. В подальшому на прохання ОСОБА_1 співробітники переклали на російську мову все, що відбувається. Жодних заперечень стосовно мови, якою спілкувалися поліцейські, ОСОБА_3 не висловлював.

Крім того, під час дороги до медичного закладу ОСОБА_3 повідомив поліцейському, що не вживає наркотичних засобів, але приймає лікарський препарат під назвою «Лірика», який може справляти незначний або помірний вплив на здатність керувати транспортними засобами та працювати з іншими механізмами.

Апеляційним судом взято до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 погодився пройти огляд у медичному закладі, але приїхавши до КНП ХОР ОНД, різко змінив свою думку, знехтував можливістю пройти огляд та відмовився.

Суд апеляційної інстанції на аргумент апелянта про те, що йому стало зле, вважає за необхідне наголосити, що ОСОБА_3 не прохав працівників поліції викликати швидку допомогу та, перебуваючи в медичному закладі, не звертався до медичних працівників.

Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_6 , що у такому разі стосовно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та направлено справу на розгляд до суду та, якщо буде прийнято рішення щодо притягнення його до відповідальності, то до нього буде застосоване стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

На думку суду апеляційної інстанції, вимоги закону працівниками поліції були дотримані, а ОСОБА_3 у даному конкретному випадку розумів все, що відбувалося.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги той факт, що як вбачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 21.02.2024 ОСОБА_3 був присутній без перекладача, спілкувався та відповідав на запитання швидко й без перекладу, тобто для розуміння того, що говорили головуючий по справі та захисник, допомога перекладача виявилась не потрібною.

З огляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований самим водієм, то ОСОБА_3 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

В свою чергу працівники поліції, керуючись п.2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Всі інші доводи правопорушника та його захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_1 , є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_7 п.2.5 Правил дорожнього руху України та правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і його посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін

Апеляційну скаргу правопорушника, залишити без задоволення

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило