Справа № 504/1643/24
Номер провадження 3/504/1049/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Березівського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сербка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, освіта неповна середня, працюючого оператором ЗОШ с.Сербка, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , видане ВРЕВ №9 м.Южне,

за ст.130 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2024р. інспектором СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області Безвезюк С.Г. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №470829, згідно якого 03.04.2024р. о 14:30 год. водій ОСОБА_1 на польовій дорозі с.Новомиколаївка поблизу с.Ониськове Березівського району Одеської області, керував транспортним засобом «МТЗ-80Л» н/з НОМЕР_2 , та до дорожньо-транспортного наїзду за його участі вживав алкогольний напій (пиво 0.5 л.) Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому порядку зі згоди водія із застосуванням приладу «Драгер» «Alcotest Drager 6820», результат позитивний 2, 03 %о. Від керування відсторонений. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.9 «а», 2.10 «є» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.4 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутністю цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи, і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 14.05.2024р. ОСОБА_1 не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення якого був повідомлений своєчасно, належним чином, що підтверджено довідкою секретаря судових засідань про виклик в телефонному режимі від 23.04.2024р. Разом із тим, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, тому суддя вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, ч.4 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Під час дослідження матеріалів справи, зокрема, письмових пояснень ОСОБА_1 , та відеозапису події, долученого до матеріалів справи встановлено, що напередодні ввечері (02.04.2024р.) ОСОБА_1 вживав алкогольні напої (пиво), наступного дня, 03.04.2024р. на польовій дорозі с.Новомиколаївка поблизу с.Ониськове Березівського району Одеської області, керуючи транспортним засобом «МТЗ-80Л» н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_1 був причетний до дорожньо-транспортної події. Під час прибуття співробітників поліції за викликом по факту ДТП, ними був виявлений водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та на пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» погодився, результат проходження огляду склав 2.03 %о.

Разом із тим, уповноважена посадова особа Національної поліції, складаючи відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП, виходила з того, що він до дорожньо-транспортного наїзду за його участі вживав алкогольний напій (пиво 0.5 л.). Разом із тим, вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після дорожньо-транспортної пригоди або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду, що є кваліфікуючими ознаками диспозиції ч.4 ст.130 КУпАП, взагалі не знайшло свого підтвердження матеріалами справи. У викладі суті правопорушення, особа, яка склала протокол, також зазначила, що ОСОБА_1 до дорожньо-транспортного наїзду за його участі вживав алкогольний напій (дослівно з протоколу).

З викладеного вбачається, що посадова особа, яка складала протокол не вірно кваліфікувала дії ОСОБА_1 .

Разом з тим, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURK v. GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Ця стаття не є перешкодою для судового розгляду, а також для покарання будь-якої особи за будь-яку дію чи бездіяльність, яка на час її вчинення становила кримінальне правопорушення відповідно до загальних принципів права, визнаних цивілізованими націями.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 4 ст.130 КУпАП не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, та вважає необхідним перекваліфікувати дії ОСОБА_1 на ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення зафіксованих в протоколі.

Приймаючи рішення про перекваліфікацію дій ОСОБА_1 , суд виходить з того, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена та підтверджується наступними матеріалами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №470829 від 03.04.2024р.;

- даними результату продуття ОСОБА_1 газоаналізатору «Драгер» від 03.04.2023р., результат якого склав 2,03 %о;

- даними рапорту Березівського РВП ГУНП в Одеській області №1531 від 03.04.2024р.:

- даними схеми місця ДТП від 03.04.2024р.;

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат склав 2, 03 %о;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 03.04.2024р.;

- копією письмових пояснень ОСОБА_2 від 03.04.2024р.;

- копією письмових пояснень ОСОБА_3 від 03.04.2024р.;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1815703 від 03.04.2024р., згідно якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП до штрафу 340 грн.;

- розпискою ОСОБА_4 від 03.04.2024р.;

- відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні;

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно п.1.10 «Правил дорожнього руху» України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_1 , видане ВРЕВ №9 м.Южне, що підтверджено довідкою ТСЦ 5147 від 24.04.2024р., суддя вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 30, 33-35, 40-1, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан