Справа № 161/4682/24
Номер провадження: 3/161/1963/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Луцьк 30 квітня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Івасюти Л.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , -

- за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 969108 від 17.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 17.02.2024 близько 14 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме принижував, залякував, насміхався, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Він же, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 969109 від 17.02.2024 в АДРЕСА_1 , 17.02.2024 близько 14 год. 00 хв., вчинив домашнє насильство психологічного характеру, відносно сина ОСОБА_1 , а саме насміхався, залякував, поводив себе агрессивно, вчиняв сварку, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 969110 від 17.02.2024, ОСОБА_1 17.02.2024 близько 14 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, відносно колишньої дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_1 , а саме вчинив сварку, залякував, насміхався, принижував в присутності малолітньої дочки ОСОБА_3 , чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих йому адміністратвиних правопорушень не визнав, пояснив, що в його діях немає ознак домашнього насильства, а матеріали справи містять ряд неправдивої та недостовірної інформаці, яка порушує його права. Зазначив, що при складанні протоколів про адміністартивні правопорушення його особу не було встановлено, йому не роз`яснено його права та обов`язки та не ознайомлено зі змістом складених протоколів, а інформація про те, що він відмовився від підписання протоколів та термінових заборонних приписів, не відповідає дійсності, оскільки такі документи були складені у його відсутності. Посилаючись на викладене, просив суд закрити провадження у справі відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністартивного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона та діти страждають від постійного домашнього насильства з боку її колишнього чоловіка, систематичний характер якого змушує її та дітей жити в постійному стресі, тривозі та переживаннях за своє життя. Просила суд, притягнути ОСОБА_1 до адміністартивної відповідальності за вчинені ним дії.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, допитаної у судовому засіданні за участю педагога неповнолітньої ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя установив таке.

Відповідальність за змістом ст.173-2КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному абопсихічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення насильства в сім`ї, умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Так, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 969108, серії ВАВ № 969108, серії ВАВ № 969110 від 17.02.2024, копією термінових заборонних приписів стосовно кривдника серія АА № 398497, серія АА № 398498 від 17.02.2024, серія АА № 398499 від 17.02.2024, заявою ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення від 17.02.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 17.02.2024, відеозаписами.

Відповідно до письмової заяви потерпілої ОСОБА_2 від 17.02.2024, її колишній чоловік ОСОБА_1 , з яким вона та діти спільно проживають, вчинив відносно неї та неповнолітнього сина ОСОБА_1 , в присутності малолітньої дочки ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру.

Згідно її письмових пояснень від 17.02.2024, цього ж дня близько 14 год. 00 хв. її колишній чоловік ОСОБА_1 вкотре вчинив насильство психологічного характеру відносно неї, сина та в присутності малолітньої дочки, а саме погрожував, залякував та насміхався, принижував. Довів сина до істерики та сліз, через що він побив тарілку, а коли в ОСОБА_1 впав телефон, він розізлився та почав бігти за сином і кричати, погрожував йому розібратися з ним «по чоловічому», злякавшись за життя дитини, вона викликала поліцію. Донька також злякалася і почала плакати.

Із письмових пояснень неповнолітнього ОСОБА_1 від 17.02.2024 вбачається, що 17.02.2024 близько 14 год. 00 хв. його батько ОСОБА_1 вчинив відносно нього домашнє насильство психологічного характеру. Коли він спустився на перший поверх будинку, то почув сварку між батьками, батько ОСОБА_1 хотів поговорити про фінансову допомогу для нього, але коли він попросив допомогти йому фінансово, батько почав насміхатися з нього та матері, сказав, що розбереться з ним «по чоловічому», оскільки раніше у нього було багато бійок, його це налякало та викликало істерику, через що він побив тарілку. Після цього, батько почав ще більше кричати, мати злякавшись, викликала поліцію.

Вказані заяву та письмові пояснення потерпіла ОСОБА_4 підтримала у судових засіданнях та зазначила, що дії її чоловіка мають систематичний характер. Домашнє насильство ОСОБА_1 вчиняє неодноразово.

Крім цього, допитана у судовому засіданні в присутності педагога ОСОБА_5 , малолітня ОСОБА_3 пояснила, що 17.02.2024 між її батьками була сварка в якій також брав участь її брат, коли вона почула сварку, спустилася на перший поверх і побачила свого брата в істериці, мати та вона почали заспокоювати брата, батько знімав все це на телефон, при цьому виражався нецензурною лайкою.

Сукупність наведених доказів, на думку судді, повністю спростовує доводи ОСОБА_1 про безпідставність складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та можливість закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, які йому інкримінуються.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що при складанні протоколів про адміністративні правопорушення його особу не було встановлено, йому не роз`яснено його права та обов`язки та не ознайомлено зі змістом складених протоколів, а інформація про те, що він відмовився від підписання протоколів, не відповідає дійсності, оскільки такі документи були складені у його відсутності, суддя їх до уваги не приймає, тому, що вони спростовуються матеріалами справи та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, а також суддя враховує наступне.

За змістом ст.245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальностіможливе лише за наявності події і юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 969108, серії ВАВ № 969108, серії ВАВ № 969110 від 17.02.2024 складені на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, та містять дату і місце його складання, дані про особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто має в собі всі необхідні відомості для вирішення справи і прийняття відповідного процесуального рішення.

Протоколи підписані працівником поліції. В графі пояснення зазначено «Відмовився згідно ст. 63 Конституції України», так само зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису.

Із досліджених в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що при приїзді до будинку, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з чим вони прибули, ОСОБА_1 було оголошено про те, що відносно нього будуть складені протоколи про адміністративне правопорушення, після чого він пішов.

Жодних письмових пояснень ОСОБА_1 з приводу незгоди з діями працівників поліції з приводу складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно нього, матеріали справи не містять. Також із протоколів випливає, що працівники поліції у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП надали право ОСОБА_1 надати пояснення щодо інкримінованих йому правопорушень, однак він відмовився.

Крім цього, суддя звертаю увагу на те, що ОСОБА_1 був присутній у будинку, коли туди приїхали працівники поліції, йому було повідомлено про складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.173-2 КУпАП, а описка в серії закордонного паспорта ОСОБА_1 , яка наявна в протоколах про адміністративні правопорушення, не є підставою для закриття провадження у справі.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі наведеного, суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Левчук проти України». У цій справі заявниця надала достовірні твердження, що протягом тривалого періоду часу вона зазнавала фізичного насильства, залякування та отримувала погрози від колишнього ОСОБА_6 , з яким досі спільно проживає у квартирі. Ці події вплинули на її фізичну та моральну недоторканість, і тому вони стосуються сфери приватного життя у розумінні статті 8 Конвенції (див., для порівняння, згадане рішення у справі «Хайдуова проти Словаччини» (), пункт 49, рішення у справі «Єремія проти Республіки Молдова» (Eremia v. the Republic of Moldova), заява № 3564/11, пункт 73, від 28 травня 2013 року, та згадане рішення у справі «Б. проти Молдови» (B. v. Moldova), пункт 71). Так само ці події вплинули на її право на користування житлом, захищеним від насильства, яке також передбачене статтею 8 Конвенції (див., зокрема, рішення у справі «Калуча проти Угорщини» (Kalucza v. Hungary), заява № 57693/10, пункт 59, від 24 квітня 2012 року). Суд повторює, що коли національні органи влади розглядають достовірні твердження про домашнє насильство, вони мають оцінити ситуацію в цілому, у тому числі ризик вчинення насильства у майбутньому.

Обираючи адміністративне стягнення за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, суд враховує характер вчиненого, особу правопорушника.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя по справі не вбачає.

Враховуючи наведене, суддя вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33-35, 283, 284, 287 КУпАП, на підставі ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

(Реквізити сплати: рахунок отримувача: UA0003550; назва отримувача коштів: ГУК у Волинській області/м. Луцьк/21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банка отримувача (МФО) 899998).

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

(Реквізити сплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта