Справа № 944/4207/24 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 33/811/1285/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 , захисника адвоката Кінаша Дмитра Вадимовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника адвоката Кінаша Дмитра Вадимовича на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч ) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шісот п`ять) грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 будучи ВПС "Краківець" ВІПС"Грушів" ІПС начальником третьої групи інспекторів прикордонної служби, перебуваючи в складі наряду з охорони державного кордону України у якості молодшого прикордонного наряду «Прикордонний патруль», в період з 21год. 30хв. 28 липня 2024 року по 07год. 00хв. 29 липня 2024 року, під час виконання наказу по охороні державного кордону, у межах 571 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » що відноситься до Яворівського району JІьвівської області, під час охорони державного кордону,в умовах особливого періоду залишив зброю без нагляду, чим порушив абзац 9 пункт II глави 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року №1261, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 06.11.2015 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив правила несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, в умовах особливого періоду,тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-18 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Кінаш Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова судді Яворівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2024 року прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неналежно досліджено наявні по справі докази, не з`ясовано, чи наявні подія та склад адміністративного правопорушення, відтак вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Наголошує, що будь яких повідомлень про виклик до суду ОСОБА_1 не отримував, а також не подавав безпосередньо до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, чим порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме право давати пояснення, подавати докази, користуватися юридичною допомогою адвоката.

Зауважує, що оскільки справа безпосередньо пов`язана з виконанням бойового обов`язку, стосується притягнення військовослужбовця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, яке стосується порушення правил несення прикордонної служби, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в даній справі. При цьому, ОСОБА_1 є учасник бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 04 червня 2015 року.

Стверджує, що будь які належні та допустимі докази на підтвердження залишення ОСОБА_1 зброї без нагляду матеріали справи не містять. У своїх письмових поясненнях, які додані до протоколу, ОСОБА_1 повідомляв, що зброю без нагляду він не залишав.

Заслухавши виступ захисника адвоката Кінаша Д.В., пояснення особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 154691 від 29 липня 2024 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення(а.с.1); рапортом начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 29.07.2024 (а.с.3); поясненнями ОСОБА_1 (а.с.2), та іншими матеріалами справи у їх сукупності, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Наявний в матеріалах справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 154691 від 29 липня 2024 року за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, та особи-порушника.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-18 КУпАП полягає в порушенні правил несення прикордонної служби. Апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про відсутність зазначеного правопорушення, оскільки в матеріалах справи наявний рапорт начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 29.07.2024 про вчинення правопорушення, в сукупності з іншими матеріалами справи, які встановлюють факт даного порушення.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені ст. 268 КУпАП права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оскільки справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , відтак не було надано можливості останньому давати пояснення, подавати докази, користуватися юридичною допомогою адвоката, то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_1 та його захисником не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, покликання апелянта про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, та такою що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом неналежно досліджено наявні по справі докази, не з`ясовано, чи наявні подія та склад адміністративного правопорушення, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу, накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Що стосується доводів апелянта про безпідставне стягнення з нього судового збору, то такі заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 являється учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_3 серії УБД № 010369 від 04 червня 2015 року.

Поряд з тим, суддя місцевого суду, постановляючи по справі рішення, стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід змінити, а саме виключити посилання суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 адвоката Кінаша Дмитра Вадимовича - задоволити частково.

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП - змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови посилання суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк