печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року року суддя Печерського районного суду м. Києва Шапутько С. В., за участю секретаря Івахненка А. О., прокурора Сказка Р. І., особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу цифрового розвитку, захисту інформації та критичної інфраструктури Департаменту інформаційних технологій та безпеки Секретаріату Кабінету Міністрів України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог частини 27 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» та частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 05.02.2024 о 18:15 несвоєчасно, без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за минулий 2022 рік, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу цифрового розвитку, захисту інформації та критичної інфраструктури Департаменту інформаційних технологій та безпеки Секретаріату Кабінету Міністрів України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог частини 27 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» та частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 05.02.2024 о 18:10 несвоєчасно, без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за минулий 2021 рік, шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр) у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу цифрового розвитку, захисту інформації та критичної інфраструктури Департаменту інформаційних технологій та безпеки Секретаріату Кабінету Міністрів України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог частини 27 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» та абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 13.11.2023 припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 31.03.2024 о 13:15 несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр) у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності, свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнала. Вказала, що на роботі стала жертвою мобінга через те, що відхилила залицяння її керівника, та в якості помсти її виживали з роботи, хоча претензій саме до її роботи не було. Через це вона постійно була в поганому психоемоційному стані, протягом 2023 року дуже часто, кожного місяця, перебувала на лікарняному в лікарні Державного управління справами, проте вони видалили її картку, тому не має підтверджень. Коли вона звільнилась, не могла подати декларації, оскільки з початку грудня здійснювала пошук нової роботи, проте через дії її попередніх керівників, які погрожували роботодавцям, не могла її знайти, та вона постійно лежала і плакала. В 2024 році на стаціонарному лікуванні не перебувала, проте вважала, що те, що вона лежала і плакала, що зафіксовано відеозаписами на її мобільному телефоні, які не можна підробити, повністю підтверджується її поганий психоемоційний стан і поважність причин неподання декларації. Крім того, при звільнені їй ніхто не нагадав, що необхідно буде подавати декларації, тому вона і забула. Пояснила, що декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), 05.02.2024 не подала, бо думала, що подала її. Вважала безпідставним складення на неї протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, оскільки від її дій не настало жодних негативних наслідків для будь-якого, тоді як її попередні керівники дійсно є корупціонерами.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заявила клопотання про витребування її медичної документації для підтвердження обставин, на які вона посилається.

Прокурор вважав наявним у діяннях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки декларування відновлено в жовтні 2023 року, а зазначені ОСОБА_1 причини несвоєчасного подання декларацій не є поважними, оскільки вона мала достатньо часу для подання декларацій. Надав письмовий висновок у справі про адміністративне правопорушення. Також вважав відсутніми підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про витребування медичної докуентації, оскільки в період, що відведений для подання декларацій, на стаціонарному лікуванні вона не перебувала, тому запитувані документи не підтвердять нових обставин справи.

Суддя, з урахуванням обставин справи, пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності у судовому засіданні, не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про витребування медичної документації, оскільки останньою не доведено, що дані, які містять вказані документи, мають значення для вирішення справи. Так, ОСОБА_1 просить витребувати медичну документацію за період виконання нею робочих обов?язків, проте за 2024 рік остання на стаціонарному лікуванні не перебувала, відповідно дані такої документації не можуть підтвердити поважності причин неподання декларації у період, що відведений для їх подання.

Суддя, заслухавши пояснення особи, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, вислухавши висновок прокурора, доходить наступних висновків.

В примітці до статті 172-6 КУпАП зазначено що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в-г» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно- правових актів.

З метою реалізації цього повноваження та на виконання п. 3 розділу II Закону України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», в умовах воєнного стану» Національне агентство підготувало Роз`яснення від 13.11.2023 № 4.

Так, дані роз`яснення надані для забезпечення однакового застосування положень Закону стосовно заходів фінансового контролю, мають рекомендаційний характер, не містять правових норм і відображають правозастосовну практику.

НАЗК надає роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Таким чином, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

1) щорічна декларація декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

2)декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.

3)декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено.

Згідно з цим Роз`ясненням днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у пп. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, у тому числі перебування на посадах, зазначених у п. 1, пп. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено. що особи, зазначені у пункті 1 підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов?язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Абзацом 1 частини 27 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб?єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України «Про запобігання корупції» (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону). Строк подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2021 та 2022 рік становить не пізніше 31.01.2024.

Тобто, у ОСОБА_1 , виник обов`язок подати щорічні декларації за минулі 2021, 2022 роки до 31.01.2024 та за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) до 14.12.2023.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 лише 05.02.2024 об 18 год. 10 хв. та 18 год. 15 хв. подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за минулий 2021 та 2022 роки відповідно, а декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) подала 31.03.2024 о 13 год. 15 хв.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин.

Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в обґрунтування причин порушення строку подання декларацій вказала, що це відбулося у зв`язку із її поганим психоемоційним станом, пов`язаним із мбінгом на роботі, пошуком нової роботи, а також через те, що їй при звільненні ніхто не нагадав про необхідність подання декларацій, та вона не звернула увагу на відновлення декларування.

Посилання на не звернення уваги на відновлення декларування, не є поважною причиною для несвоєчасного подання декларацій, оскільки, як зазначалось, згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Також поважною причиною для несвоєчасного подання декларацій не може бути посилання на те, що ОСОБА_1 при звільненні ніхто не нагадав про необхідність подання декларацій, оскільки як вбачається з письмових пояснень останньої на протоколи про адміністративні правопорушення та у судовому засіданні ОСОБА_1 було відомо, що на неї, як державного службовця, поширювалась дія ЗУ «Про запобігання корупції», та, відповідно те, що вона була суб?єктом декларування.

Посилання ОСОБА_1 на її незадовільний стан здоров?я, зокрема важкий психоемоційний стан, не свідчить про неможливість подання нею декларації у визначений законом період, оскільки, як вказує ОСОБА_1 , на стаціонарному лікуванні вона не перебувала, займалась пошуком нової роботи, тобто фактично мала доступ до офіційного веб-сайту Національного агентства та можливість подати декларацію.

Таким чином, судом не встановлено поважних причин несвоєчасного подання декларацій ОСОБА_1 ..

Суд дійшов висновку, що матеріали, зібрані у справі, а саме дані, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення № 614, 615, 616 від 17.06.2024; відомостях з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; відповіді Національного агентства з питань запобігання корупції; послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 , доводять наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (в тому числі враховуючи строк, на який було пропущено подання декларацій).

Отже, ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП. - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При призначенні стягнення правопорушнику суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушниці та попередження вчинення нею нових правопорушень необхідним і достатнім буде адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2% прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на час ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.172-6, 280, 283-285,287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

У разі несплати правопорушницею штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення їй постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушниці стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя С. В. Шапутько