ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 672/1281/23

Провадження № 33/4820/59/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Забєлєної І.Р., захисника Кордас Ж.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кордас Ж.А. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Городоцького районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п?ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. в дохід держави.

За постановою суду, 03.11.2023 о 07 год. 08 хв. в м.Городку Хмельницького району, по вул.Степана Бандери, поблизу буд. №105, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Ascona , д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу «газоаналізатор -6810», результат становив 0,47 проміле. З результатом водій погодився.

Не погоджуючись із постановою місцевого суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Кордас Ж.А. подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження та оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.147 КУпАП.

Стверджує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки місцевий суд не повідомив, належним чином, правопорушника про дату розгляду справи, та розглянув її у відсутність правопорушника, при цьому повний текст постанови суду захисник правопорушника отримала 23.11.23, що підтверджується матеріалами справи.

Уважає, що постанова суду є незаконною, так як розглянута у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . При цьому звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дату і час розгляду справи, а лише зазначено 2023 рік і місце - Городоцький районний суд, чим порушено права ОСОБА_1 .

Також апелянт уважає, що у матеріалах справи відсутні докази причини зупинки транспортного засобу, що підтверджується відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського та відсутністю протоколу про порушення ПДР, у зв`язку з чим було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Стверджує, що з відеозапису боді-камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 перебував із своїм колегою у транспортному засобі, при цьому вони були одягнені у військову форму, що підтверджує факт виконання ними військового обов`язку. Тому, зазначені обставини у протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції слід було розцінити, як те, що ОСОБА_1 є спеціальним суб`єктом, відповідно до положень КУпАП, а його дії слід кваліфікувати за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

За таких обставин, апелянтка вважає, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який проводився поліцейським, а не спеціальним суб`єктом, передбаченим ч.2 ст.266-1КУпАП, тягне за собою недійсність результатів огляду, тому адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також апелянтка вважає, що місцевим судом не дотримано норм міжнародного права, оскільки працівники поліції, зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , не маючи достатньої впевненості , що запах алкоголю вони чують саме від останнього, фактично своїми діями схилили водія до проходження огляду на стан сп`яніння.

На думку апелянтки, рівень алкоголю в крові не повинен перевищувати 0,5гр алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається, відповідно до міжнародної практики, тому у повітрі, що видихав ОСОБА_1 вміст алкоголю не перевищував гранично допустиму норму, що зафіксовано технічним приладом 0,47 проміле.

Окрім того, з відеозапису убачається, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 , на підтримання доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 та його захисник не були присутніми при проголошенні постановленого рішення, копію постанови захисник Карасевича А.В. отримав лише 23.11.2023 року, уважаю, що строк на її оскарження був пропущений з поважних причин, за зазначених у апеляційній скарзі обставин, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підлягає поновленню.

Відповідно до п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Такий висновок ґрунтується на даних:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 405217 від 03.11.2023;

- додатку до протоколу про адміністративне правопорушення тестування на алкоголь від 03.11.2023, з якого слідує, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат становив 0,47 проміле;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, з яких убачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння з допомогою приладу «газоаналізатор 6810», результат - 0,47 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився ;

- диску з відеозаписом, на якому зафіксовано, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинили працівники поліції. В ході спілкування працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, у встановленому законом порядку, за допомогою технічного приладу «газоаналізатор 6810». ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат - 0,47 проміле.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, захисником ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня дата розгляду справи, лише зазначено назву суду, чим порушено права ОСОБА_1 , відхиляються апеляційним судом, так як останньому було направлено смс-повідомлення у додатку вайбер (а.с.13),Ю яким ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи Городоцьким районним судом 21.11.2023 року о 09 год. 30 хв.

Щодо тверджень захисту про те, що у матеріалах справи відсутні докази причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , то такі не приймаються до уваги, оскільки на території України діє режим воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022, при цьому механізм перевірки документів в осіб, під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану визначено Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456, яким визначено підстави для перевірки документів особи.

Доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки він здійснював військовий обов`язок, під час якого його неправомірно зупинили працівники поліції, та його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав проводити спеціальний суб`єкт, відповідно до положень ч.2 ст.266-1 КУпАП, є безпідставними.

У відповідності до ч. 1 ст. 172-20 КУпАП Глави 13Б, передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає, у розпиванні пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, а також в участі начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими їм військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв під час виконання ними обов`язків військової служби або невжиття ними заходів щодо відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, або приховування ними випадків розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв чи появи на військовій службі в нетверезому стані підлеглих їм військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Разом з тим, адміністративні правопорушення на транспорті регулюється виключно нормами глави 10 КУпАП, а в даному випадку положеннями ст. 130 КУпАП.

Щодо граничної норми алкоголю в крові водія відповідно до міжнародної практики, на які є посилання в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд роз`яснює наступне.

Відповідно до положень частини 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 % проміле алкоголю в крові.

Відповідно до «Віденської конвенції про дорожній рух» від 08.11.1968р., яка ратифікована Україною У національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25мг на літр повітря що видихається (0,25 проміле).

З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 було виявлено 0,47% проміле алкоголю в повітрі.

З відповіді компанії ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» від 19.04.2024 року, наданої на запит захисника ОСОБА_2 (а.с.106), слідує що при визначенні 03.11.2023 приладом Драгер Алкотест 6810 заводський №ARCD-0513 результату 0,47% (проміле) у робочих умовах навколишнього середовища від мінус 5С до +50С реальне значення з урахуванням похибки приладу може знаходитися у межах 0,47+0,042%о (проміле), тобто у межах від 0,43 до 0,51%о (проміле) за умови виконання всіх вимог і додержання всіх застережень щодо умов експлуатації та правил використання приладу користувачем, що станом на 03.11.2023 не було виконано користувачем в частині сервісного обслуговування.

Мінімальний показник 0,43% проміле, з урахуванням похибки, перевищує вказану допустиму норму.

Як убачається з матеріалів справи газоаналізатору Алкотест 6810 проводилась повірка 05.10.2023 року ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів».

Ставити під сумнів вказану повірку апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810, результат тесту - 0,47 проміле, що перевищує гранично допустиму норму алкоголю в повітрі, та свідчить про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, який керував транспортним засобом у встановлений день та час.

Посилання апелянта на те, що з відеозапису убачається, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення є голослівними і спростовуються наявними у справі доказами, які мають взаємозв`язок і в сукупності доводять вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому апеляційний суд виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку апеляційного суду, у цьому провадженні надані відповіді на всі вагомі аргументи поданої апеляційної скарги.

Постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Кордас Ж.А. строк на апеляційне оскарження постанови Городоцького районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2023 року.

Постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.