Справа № 748/896/24 Головуючий у 1 інстанції Майборода С.М.
Провадження № 33/4823/478/24
Категорія - ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Чорного І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Чорного І.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 20 лютого 2024 року о 17 год 00 хв, на території військової частини, в межах населеного пункту Чернігівського району Чернігівської області, військовослужбовець ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Чорний І.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги вказує, що ОСОБА_1 не було направлено до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у супроводі військовослужбовців підрозділу власної безпеки СЗРУ, що є порушенням інструкції «Про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-20 КУпАП». Також матеріали справи не містять доказів того, що прилад для вимірювання концентрації парів алкоголю «Алконт М» поставлений на облік та може використовуватись у Чернігівському зональному відділі ВСП, та цей прилад не зареєстрований у Держпродспоживслужбі та у Державній службі України з лікарських засобів, тому його результат не є допустимим доказом.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачена, зокрема, за появу військовослужбовців на території військової частини в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи ( занять ) протягом робочого ( навчального ) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком ( розкладом занять ); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника ); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

За змістом ч.1 ст.1 ЗУ «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №264/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

Із копії військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , вбачається, що солдат ОСОБА_1 є військовослужбовцем (а.с.9).

Як зазначено у протоколі КИЧН/Г №146 про військове адміністративне правопорушення від 21.02.2024, солдат ОСОБА_1 , 20 лютого 2024 року о 17:00 год., в АДРЕСА_2 , знаходився на території військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП (а.с.3-4).

Викладені у даному протоколі відомості ОСОБА_1 власноручно підтвердив своїм підписом та особисто в графі пояснення військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначив «свою вину визнаю».

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Згідно з інформацією з роздруківки приладу «Алконт-М», результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 2,10 проміле, тобто, він перебував в стані алкогольного сп`яніння, з результатом останній погодився, що підтверджено його підписом (а.с.11).

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за участю працівника Військової Служби правопорядку ОСОБА_7 , за допомогою аналізатора вмісту парів алкоголю «Алконт М» з пристроєм для роздруківки результатів №00223-15, з результатами ОСОБА_1 ознайомлений та згоден (а.с.10).

Будь-які відомості, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами пристрою для визначення концентрації парів алкоголю «Алконт М» і наполягав на проходженні медичного огляду в закладі охорони здоров`я матеріали справи не містять, відповідно, у працівників Військової служби правопорядку були відсутні підстави для направлення його до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що узгоджується з положеннями ст.266-1 КУпАП, тому твердження апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с.12), виданого 27.11.2023 ДП «Всеукраїнский державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», встановлено, що прилад для вимірювання концентрації парів алкоголю Алконт М №00223-15 відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 та чинний до 27.11.2024, тобто на момент проходження ОСОБА_1 на ньому тестування, прилад пройшов калібрування, а отже його результати є допустимим доказом.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 № 329, уповноваженою на те особою, тому твердження апелянта про протилежне є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує, що сам факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не заперечується стороною захисту.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки він, як військовослужбовець, знаходився на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.172-20 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Чорного І.І. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний