Справа № 676/2732/24
Номер провадження 3/676/1098/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Мантуляк Ю.В., при секретарі судового засідання Корчинській Д.О., з участю прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури Васильєвої Л.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого в.о. проректора з навчальної роботи Навчально-реабілітаційного закладу вищої освіти «Кам`янець-Подільський державний інститут», українця, РНОКПП НОМЕР_1 .

за ч.1 ст.172-6, ч.1, 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи в.о. проректора з навчальної роботи Навчально-реабілітаційного закладу вищої освіти «Кам`янець-Подільський державний інститут» (далі - НРЗВО «КПДІ»), що в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області по вул. Годованця, 13, являючись відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, діючи у період з 30 вересня 2022 року по 01 вересня 2023 року , в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», маючи приватний інтерес, не повідомляв про наявність реального конфлікту інтересів визначені законодавством про запобігання корупції органи та посадових осіб (Міністерство освіти і науки України, Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК____), а також вчиняв дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Зокрема, відповідно до п.1.11 статуту НРЗВО «КПДІ» є юридичною особою публічного права.

Наказом №9-К від 30 листопада 2021 року в.о. ректора НРЗВО «КПДІ» ОСОБА_2 . ОСОБА_1 було переведено з 01 грудня 2021 року на посаду в.о. проректора з навчальної роботи НРЗВО «КПДІ». Являючись посадовою особою юридичної особи публічного права відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону та був суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

За приписами абз.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно із абз.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно із статутом НРЗВО «КПДІ», ректор в межах наданих йому повноважень видає накази й розпорядження, які обов`язкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами Інституту; призначає на посаду та звільняє з посади проректорів, керівників структурних підрозділів Інституту, інших працівників у встановленому законодавством та цим Статутом порядку; застосовує заходи морального та матеріального заохочення до працівників Інституту, вирішує питання про їх притягнення до дисциплінарної відповідальності згідно із законодавством.

Відповідно до пп.1.4 п.1 Посадової інструкції проректора з навчальної роботи ОСОБА_1 - проректор з начальної роботи НРЗВО «КПДІ», підпорядкований ректору Інституту, тобто ОСОБА_2 .

Будучи у відносинах прямого підпорядкування із ректором, ОСОБА_1 , діючи в інтересах ректора та його дружини, мав немайновий приватний інтерес, який полягає у небажанні зашкодити вказаним відносинам, використавши свої повноваження, адже підпорядковані працівники можуть розраховувати або на лояльне ставлення керівника, додаткове матеріальне заохочення, або на уникнення негативної реакцій керівника, застосування дисциплінарного стягнення/ініціювання дисциплінарного стягнення щодо підпорядкованого працівника тощо. Своєю чергою, керівник прагнутиме віддячити підлеглому працівнику, який задовольнив приватний інтерес керівника.

Таким чином, приватний інтерес ОСОБА_1 превалював над публічним інтересом, у зв`язку з чим між приватним інтересом останнього (бажання зберегти лояльне ставлення до себе та уникнути негативної реакції керівника) та його службовими повноваженнями (в.о. проректора) виникла суперечність.

30 вересня 2022 року ОСОБА_1 будучи в.о. проректора з навчальної роботи НРЗВО «КПДІ» являючись відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа начального закладу в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» перед підписанням наказу №155-К «Про переведення ОСОБА_2 », який являється його керівником, не повідомив Міністерство освіти і науки України, Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про наявність реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією,відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Того ж дня, ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» підписав наказ №155 К від 30 вересня 2022 року «Про переведення ОСОБА_2 », якийявляється його безпосереднім керівником, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, та вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Також, 30 вересня 2022 року ОСОБА_1 , будучи в.о. проректора з навчальної роботи НРЗВО «КПДІ» являючись відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» перед підписанням наказу №149-К «Про прийняття ОСОБА_3 », яка являється дружиною ректора НРЗВО «КПДІ» ОСОБА_2 , не повідомив Міністерство освіти і науки України, НАЗК про наявність реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-7 КУпАП.

Того ж дня ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» підписав наказ №149 К від 30 вересня 2022 року «Про прийняття ОСОБА_3 », яка являється дружиною ректора НРЗВО «КПДІ» ОСОБА_2 , чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, та вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 , будучи в.о. проректора з навчальної роботи НРЗВО «КПДІ» являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» перед підписанням наказу №152/К/ТР «Про прийняття Ярослави Топорівської», яка являється дружиною ректора НРЗВО «КПДІ» ОСОБА_2 , не повідомив Міністерство освіти і науки України, НАЗК про наявність реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-7 КУпАП.

Того ж дня ОСОБА_1 підписав наказ №152/К/ТР від 31 серпня 2023 року «Про прийняття Ярослави Топорівської», яка являється дружиною ректора НРЗВО «КПДІ» ОСОБА_2 , чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, та вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи в.о. проректора з навчальної роботи НРЗВО «КПДІ» являючись відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» 01 вересня 2023 року перед підписанням наказу №206/К/ТР «Про переведення працівників», яким перевів дружину ректора НРЗВО «КПДІ» ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на 0,4 ставки за сумісництвом доцента НРЗВО «КПДІ», не повідомив Міністерство освіти і науки України, НАЗК про наявність реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-7 КУпАП.

Того ж дня ОСОБА_1 підписав наказ №206/К/ТР від 01 вересня 2023 року «Про переведення працівників», яким перевів дружину ректора НРЗВО «КПДІ» ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на 0,4 ставки за сумісництвом доцента НРЗВО «КПДІ»,чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, та вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», в АДРЕСА_1 , несвоєчасно, без поважних причин подав 03 лютого 2024 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією,відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 , будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», в АДРЕСА_1 , несвоєчасно, без поважних причин подав 03 лютого 2024 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією,відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та зазначив, що порушення законодавства допустив через необізнаність та несвоєчасно подав декларації через те, що не розрахував час.

Прокурор Васильєва Л.В. в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч.1,2 ст.172-7 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу у межах санкції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони, та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну та/або цивільно-правову відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в" і "г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Разом з цим, 12 жовтня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким було внесено зміни до п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VII, і встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

З поданого витягу з офіційного сайту НАЗК вбачається, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларації, будь-яких доказів щодо неможливості подати декларацію до 31 січня 2024 року ОСОБА_1 суду не надано.

Відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування визначена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до змісту диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП з об`єктивної сторони протиправний намір цього адміністративного правопорушення реалізується у формі дії (несвоєчасне подання декларації) та бездіяльності (неподання декларації).

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, а саме даними: протоколів №157, № 158 від 12 квітня 2024 року про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яким зафіксовано подію; наказу №9-К від 30 листопада 2021 року про переведення ОСОБА_1 у зв`язку з реорганізацією; витягу з офіційного сайту НАЗК.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою. Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, доведена у повному обсязі.

Щодо обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, суддя дійшов висновків, що винуватість ОСОБА_1 доведена, зважаючи на наступне.

Зокрема, в ході судового розгляду доведено, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративних правопорушень, які ставляться йому у вину.

Так, відповідно до примітки до ст.172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Як встановлено у ході судового розгляду, ОСОБА_1 на час вчинення зазначених у протоколі про адміністративні правопорушення діянь обіймав посаду в.о. проректора з навчальної роботи НРЗВО «КПДІ», що підтверджується даними наказу №9-К від 30 листопада 2021 року (т.1 а.с.17). Таким чином, ОСОБА_1 відноситься до категорії осіб, визначених у пп. «а» п.2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до пунктів 2, 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Частина 1 статті 172-7 КУпАП встановлює відповідальність за неповідомлення безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Згідно з частиною 2 статті 172-7 КУпАП відповідальність настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Потенційний конфлікт інтересів наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Реальний конфлікт інтересів повинен складатися з трьох об`єктивних компонентів: приватний інтерес; службове повноваження, представницьке повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Тобто особи, на яких поширюється законодавство щодо конфлікту інтересів, повинні вживати заходів щодо недопущення його виникнення та заходів щодо його врегулювання, якщо такий виник.

Статтею 81 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Статтями 167, 169 цього Кодексу передбачено можливість держави та територіальної громади створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Таким чином, державні та комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом Президента України, органом державної влади або органу місцевого самоврядування, є юридичними особами публічного права. Посадові особи таких підприємств (інших юридичних осіб) є суб`єктами декларування, на яких поширюється дія розділу V («Фінансовий контроль») Закону з урахуванням особливостей, визначених частиною 5 статті 45 Закону.

Згідно з розділом 1.11 Статуту НРЗО «КПДІ» є юридичною особою, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і мати обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді.

У відповідності до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», посадові особи юридичної особи публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, а відтак ОСОБА_1 , будучи в.о. проректора з навчальної роботи, є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Наказом в.о. ректора Тріпака М. №9 від 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 , за його згодою, переведено на посаду в.о. проректора з навчальної роботи Навчально-реабілітаційного закладу вищої освіти «Кам`янець- Подільський державний інститут» з 01 грудня 2021 року.

За приписами абз.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З урахуванням викладеного, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовчу діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у особи факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

В ході судового розгляду провадження встановлено переконливі докази факту існування у ОСОБА_1 . приватного інтересу.

Наявність факту приватного інтересу немайнового інтересу зумовленого відносинами прямого підпорядкування. ОСОБА_1 , діючи в інтересах ректора та його дружини, мав немайновий приватний інтерес, який полягає у небажанні зашкодити вказаним відносинам, використавши свої повноваження, адже підпорядковані працівники можуть розраховувати або на лояльне ставлення керівника, додаткове матеріальне заохочення, або на уникнення негативної реакцій керівника, застосування дисциплінарного стягнення/ініціювання дисциплінарного стягнення щодо підпорядкованого працівника тощо. Своєю чергою, керівник прагнутиме віддячити підлеглому працівнику, який задовольнив приватний інтерес керівника.

Факт наявності реального конфлікту інтересів та вчинення в умовах реального конфлікту інтересів ОСОБА_1 підтверджується даними наказу від 30 вересня 2022 року № 155-К Про переведення за сумісництвом на посаду професора кафедри фінансів, обліку та оподаткування ім.С.Юрія НРЗВО «КПДІ» ОСОБА_2 , який являється безпосереднім керівником ОСОБА_1 ; даними наказу від 31 серпня 2023 року №152/К/ТР «Про прийняття на посаду викладача відокремленого структурного підрозділу Кам`янець-Подільский фаховий коледж НРЗВО «КПДІ» ОСОБА_3 , яка являється дружиною ректора НРЗВО «КПДІ» ОСОБА_2 ; даними наказу від 30 вересня 2022 року №149-К «Про прийняття на посаду викладача відокремленого структурного підрозділу Кам`янець-Подільский фаховий коледж НРЗВО «КПДІ» ОСОБА_3 ; даними наказу від 01 вересня 2023 року №206/К/ТР «Про переведення працівників», згідно із яким було переведено ОСОБА_3 на 0,4 ставки за сумісництвом доцента НРЗВО «КПДІ»

Крім того, факт суперечності між приватним інтересом і службовими інтересами, реального впливу суперечності на об`єктивність та неупередженість рішень, а також факт прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів підтверджується даними наказу №183-к від 03 серпня 2022 року Про продовження ОСОБА_2 строку виконання обов`язків ректора НРЗВО «КПДІ»; даними наказу №9-К від 30 листопада 2021 року Про переведення ОСОБА_4 у зв`язку з реорганізацією на посаду в.о. проректора з навчальної роботи НРЗВО «КПДІ»; даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 12 березня 2024 року, відповідно до якого 22 липня 2001 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження, вважаю, що вина ОСОБА_1 доведена, а його діяння, які виразилися у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, суддею кваліфікуються як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП, а також дії, які виразились у вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, суддею кваліфікуються за ч.2 ст.172-7 КУпАП.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого діяння, особа порушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, наявність обставин, що пом`якшуює відповідальність, зокрема, щире розкаяння винного, а тому, вважаю необхідним згідно із ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення накласти основне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме таке стягнення у вказаній справі є необхідною мірою відповідальності та буде достатніми засобом виховання особи і запобігатиме вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст.ст. 33-35, 172-6, 172-7, 251, 280, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6, ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, та накласти на нього відповідно до ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення основне стягнення, передбачене ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір в розмірі 605 гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у випадку подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду

Хмельницької області Мантуляк Ю.В.