ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/3347/24 Головуючий в 1 інст. Коломаренко К.А.
Провадження №33/807/795/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Писаренка С.Ю. на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 5 вересня 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 17 квітня 2024 року в 00 годин 02 хвилини по вул. Хакаська біля буд. 1 в м. Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen С4 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального приладу Drager Alcotest 6820 результат огляду 0,43 проміле, тест 2334. Від керування відсторонений шляхом залишення транспортного засобу припаркованим.

Вказане правопорушення зафіксоване в протоколі ААД №904400 від 17 квітня 2024 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Писаренко С.Ю., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та зазначив, що судом під час винесення оскаржуваної постанови неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню.

Посилається на порушення працівниками поліції процедури огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння водія ОСОБА_1 .

В обґрунтування викладеного, захисник зазначив, що з відеозаписів події вбачається відсутність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , які вказані в акті його огляду, а отже були відсутні підстави для проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Вказує, що ОСОБА_1 не визнає себе таким, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у день складання протоколу перед поїздкою вживав безалкогольне пиво.

Отже вважає, що протокол, складений з використанням неналежних доказів, отриманих з порушенням порядку проведення процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, має бути визнаним неналежним доказом.

Щодо згоди ОСОБА_1 з даними вимірювань на місті зупинки транспортного засобу, сторона захисту зазначає, що така згода носила формальний характер, оскільки ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в нічний час, та мав об`єктивне побоювання з приводу початку комендантської години та як наслідок неможливості дістатися до дому. Крім того ОСОБА_1 , віз членів своєї родини додому, відтак для того щоб проїхати до медичної установи для проходження огляду він мав залишити свою родину на очікування до його повернення вночі у прифронтовому місті в воєнний час на невизначений строк.

Звертає увагу суду, що результат огляду ОСОБА_1 , який складає 0,43 проміле не перевищує граничні показники, які передбачені міжнародним законодавством.

На підставі вищевикладеного захисник просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 5 вересня 2024 року, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, звернення його захисника адвоката Писаренка С.Ю. із клопотанням про розгляд справи за його відсутністю, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останніх, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 904400 від 17 квітня 2024 р. підтверджується:

- роздруківкою до протоколу з приладу «Драгер 6820» від 17 квітня 2024 р. з результатом 0,43‰ (а.с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3);

- відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів про що було вказано в акті огляду та засвідчено підписами як співробітника поліції так і особисто ОСОБА_1 .

З дотриманням встановленого законом порядку поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу було проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6820 за згодою ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 0,43 проміле.

Доводи сторони захисту про порушення працівниками поліції процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Так відеозапис, наявний на технічному носії, наданий у достатньому об`ємі задля розуміння обставин, які є важливими у контексті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.

Вищезазначеним відеозаписом події зафіксовано зупинку транспортного засобу під керування ОСОБА_1 . На запитання працівника поліції щодо вживання водієм алкогольних напоїв ОСОБА_1 зазначає, що випив пляшку пива. Далі, зафіксовано візуальний огляд водія - шляхом його подиху ротом, внаслідок чого слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. На запропонований огляд ОСОБА_1 надає згоду. Слідує контрольний забір повітря технічним приладом. Далі, зафіксовано процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат огляду становить - 0,43 проміле. Згода ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду. Оголошення ОСОБА_1 його процесуальних прав. Складання та підписання протоколу.

Таким чином, працівниками поліції було в повній мірі дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані відеозаписом факти наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.

На переконання судді апеляційного суду, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція сторони захисту спрямована на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

На посилання в апеляційній скарзі про те, що результат огляду ОСОБА_1 , який складає 0,43 проміле не перевищує граничні показники, які передбачені міжнародним законодавством, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 року, зі змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0.50 г чистого алкоголю на літр крові або 0.25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно з п. 7 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Однак, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0.25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де законодавчо встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0.2%.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя апеляційного суду зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Писаренка Сергія Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 5 вересня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/3347/24