Справа № 145/2049/24
Провадження №3/145/901/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 р. селище Тиврів

Суддя Тиврівського районного суду Вінницької області Патраманський І. І. , розглянувши матеріали, що надійшли від ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

12.11.2024 о 18:10 год. в с-щі Тиврів Вінницького району Вінницької області по вулиці Тиверській ОСОБА_1 , керував транспортним засобом "ВАЗ-21063", д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України,

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав, розкаявся у вчиненому. Заявив клопотання про рострочення сплати штрафу на 12 місяців у разі застосування до нього покарання у вигляді штрафу, оскільки одночасна сплата штрафу у визначеному ч. 1 ст. 130 КУпАП розмірі для нього є непосильною.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до п.п. а, б п. 2.9. Правил дорожнього руху (далі ПДР) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Пунктом 2.5. ПДР визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.9. ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями частини першої ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи, оскільки підтверджується його поясненнями, наданими в судовому засіданні, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №650211 від 12.11.2024 (а.с.2), направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с3,4), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.5), відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано факт руху автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як з використанням спеціального технічного засобу, так і в медичному закладі, згідно довідки інспектора з РПП СПД №1 ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Сандула О. посвідчення водія ОСОБА_1 не отримував (а.с. 10).

Досліджені судом докази узгоджуються між собою та доповнюють один одного, є належними, допустимими. достовірними та у своїй сукупності достатніми.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 , відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, порушив вимоги п. 2.5. ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до довідки, складеної інспектором з РПП СПД № 1 ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 12.11.2024 ОСОБА_1 протягом календарного року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягався.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність, відповідно до ст. 34 КУпАП, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують відповідальність, відповідно до ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Враховуючи вказане та характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, його щире каяття, як обставину, що помякшує відповідальність порушника згідно ст. 34 КУпАП, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність згідно положень ст. 35 КупАП, суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, а також з урахуванням інших обставин справи, суд вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки саме цей вид адміністративного стягнення, на думку суду, забезпечить виховання ОСОБА_1 та сприятиме запобіганню вчиненню як ним, так і іншими особами, нових правопорушень.

Вирішуючи питання щодо додаткового стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд звертає увагу на таке.

Санкцією ч. 1 статті 130 КУпАП передбачено, що вчинення дій, зазначених в диспозиції цієї частини статті, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до визначення, яке міститься в п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, особа, яка керує транспортним засобом і не має посвідчення водія відповідної категорії підпадає під визначення "інші особи" в розумінні статті 130 КУпАП.

Види адміністративних стягнень передбачено ст. 24 КУпАП. Зокрема, п. 5 ч. 1 цієї статті передбачено позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові. Відповідно до ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Визначальним у даному випадку є словосполучення "наданого даному громадянинові". Таким чином, суд дійшов висновку, що передумовою застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом є надання цього права у відповідності до встановлених законодавчих процедур.

Згідно п. 21 абзацу 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" слід враховувати, що призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Враховуючи викладене, у звязку з тим, що ОСОБА_1 право керування транспортним засобом не надавалось та посвідчення водія не видавалось, суд не вбачає підстав для застосування додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Статтею 304 КУпАП передбачено, що питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КУпАП у разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності виконання постанови зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суд, враховуючи майновий стан правопорушника, який не має офіційного місця роботи, а також розмір штрафу, призначений судом, розмір якого є безальтернативним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і є достатньо великим у порівнянні з встановленою в Україні мінімальною заробітною платою, дійшов висновку, що сплата штрафу у розмірі 17000 грн одним платежем становитиме для правопорушника надмірний тягар та є обставиною, яка ускладнить виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відстрочити виконання постанови від 26.11.2024 в частині сплати штрафу в повному обсязі та застосувати розстрочку сплати штрафу рівними платежами строком на 12 місяців.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 23, 33 35, ч. 1 ст. 130, ст. 245, 251, 252, 268, 280, 283, 284, 308 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення за цією статтею у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Відстрочити виконання постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2024 у справі № 145/2049/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині стягнення штрафу в розмірі 17000 грн строком на 12 місяців починаючи з грудня 2024 року та розстрочити штраф шляхом його сплати рівними частинами в розмірі 1416 (одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 66 копійок до 15 числа кожного місяця.

Зобов`язати ОСОБА_1 щомісячно повідомляти Тиврівський районний суд Вінницької області про сплату кожної чергової частини штрафу шляхом пред`явлення (надсилання до суду) відповідного платіжного документа.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати чергового платежу штрафу, призначеного постановою суду, з розстрочкою його виплати, суд через місяць після закінчення строку сплати чергового платежу направить постанову для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

Перебіг строку давності виконання постанови в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу зупинити до закінчення строку відстрочки.

Після закінчення строку встановленої відстрочки строк пред`явлення до примусового виконання постанови в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу становить три місяці.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна у порядку, встановленому законом.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Реквізити для сплати штрафу: р/рахунок № UA 0002001, призначення платежу: 21081300; серія ААД номер протоколу 650211, одержувач: ГУК у Вінницькій обл./Він об./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37979858, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Реквізити для сплати судового збору: р/рахунок №UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ 22030106, банк одержувача - Казначейство України, код за , код класифікації доходів бюджету 22030106.

С Суддя: І. І. Патраманський