ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/293/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП приєднано невідбуту частину стягнення, призначеного постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.05.2023 р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП, визначивши загальний строк позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами 5 років 5 місяців 26 днів, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 26.11.2023 року о 10 год. 45 хв. в м. Запоріжжя, вул. Молочна, ПП-3, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ЗАЗ 11207, державний номер знак НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами 09.05.2023 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, чим порушив вимоги п.2.1-а ПДР України. Дане правопорушення вчинене повторно протягом року. Від керування відсторонений шляхом передачі авто під розписку.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що не був обізнаний про існування постанови суду за ст. 130 КУпАП, якою його було позбавлено права керування транспортними засобами. Так, суд в порушення ст. 268 КУпАП, розглянув справу без його участі, без належного повідомлення про час, місце та дату судового засідання. Судові повістки надсилались не за місцем його проживання. Внаслідок чого, він не отримував вказаної постанови.

Звертає увагу суду, що наразі постанова суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП оскаржується в апеляційному порядку, із поновленням строку на її оскарження.

Зазначив, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 вересня 2023 р. виносилась без його участі. Посилається на те, що працівниками поліції йому була надана тільки квитанція на сплату штрафу за ненадання посвідчення водія. Щодо факту позбавлення його водійських прав, йому не повідомлялось.

Крім того вказує, що застосовуючи до нього санкцію ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортним засобом, судом не враховано, що він позбавлений такого права.

Таким чином, адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами відносно нього не може застосовуватися.

Зауважує, що відповідно до правової позиції ВС, свідчення службової особи - інспектора патрульної поліції та протокол про адміністративне правопорушення не можуть бути належним доказом вчинення особою правопорушення, а є лише думкою суб`єкта владних повноважень щодо правопорушення, якої має передувати фіксування цього правопорушення.

На підставі вищевикладеного, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 , провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу. Пояснив, що не знав про позбавлення його права керування транспортними засобами, оскільки судові повістки надсилались не за його домашньою адресою.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах її доводів, вважаю, що відсутні підстави для її задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані.

Відповідно п.2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суддя зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення і такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 179979 від 26 листопада 2023 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- письмовими пояснення ОСОБА_1 ;

- розпискою про передачу транспортного засобу ОСОБА_2 ;

- випискою з бази даних «Армор»;

- постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 706664 від 15 вересня 2023 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, якою підтверджується повторність правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП;

- довідкою старшого інспектора САП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції О. Надолоб, з якої вбачається, що станом на 26 листопада 2023 року, посвідчення водія ОСОБА_1 здано на зберігання;

- відеозаписом події.

В апеляційної скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали ставити під сумнів встановлені місцевим судом фактичні обставини справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Доводи апелянта про те, що він не був обізнаний про існування постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 травня 2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 вересня 2023 р. виносилась без його участі, спростовуються матеріалами справи.

Так, відеозаписом події, який міститься в матеріалах справи зафіксовано зупинка на блок-посту транспортного засобу НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 . Працівник поліції провів перевірку документів, в ході якої встановив, що постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 травня 2023 року, водій ОСОБА_1 вже позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік. При цьому, ОСОБА_1 підтверджує, що обізнаний про існування вказаної постанови суду за ст. 130 КУпАП та складання відносно нього постанови працівниками поліції за ч. 4 ст. 126 КУпАП, штраф за якою ним сплачений. Крім того, на запитання працівників поліції ОСОБА_1 підтверджує, що посвідчення водія у нього вилучено.

Із довідки старшого інспектора САП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції О. Надолоб вбачається, що станом на 26 листопада 2023 року посвідчення водія ОСОБА_1 здано на зберігання.

Отже, про позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 знав, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, водій ОСОБА_1 , достовірно знаючи про позбавлення його права керування транспортними засобами, знову здійснив керував транспортним засобом і 26 листопада 2023 року був зупинений працівниками поліції, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 на момент складання протоколу у даній справі за ч. 5 ст. 126 КУпАП від 26 листопада 2023 року, був достеменно обізнаний про позбавлення його права керування транспортними засобами за постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 травня 2023 року.

З приводу доводів апелянта про те, що постанова суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП оскаржується в апеляційному порядку, із поновленням строку на таке оскарження, слід зазначити наступне.

Апеляційним судом встановлено, що постановою судді Запорізького апеляційного суду від 29 березня 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 9 травня 2023 року, залишено без змін.

З приводу доводів апелянта, що застосовуючи до нього санкцію ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суд не врахував, що він вже позбавлений такого права, слід зазначити наступне.

Згідно ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Враховуючи те, що постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 9 травня 2023 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, яке він фактично не відбув та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, місцевий суд вірно дотримався вимог ч. 3 ст. 30 КУпАП, та до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного за вчинення нового адміністративного правопорушення, приєднав невідбуту частину такого стягнення, накладеного постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 9 травня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги, з приводу того, що протокол та рапорт не можуть бути доказами у справі про адміністративне правопорушення, підлягають відхиленню у зв`язку з наступним.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення та рапорт, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами.

У даному випадку відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті працівника поліції підтверджуються доказами, які слід визнати належними, допустимими, які узгоджуються між собою.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що посилання місцевого суду в оскаржуваному рішенні на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 травня 2023 року, замість Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 травня 2023 року є опискою. Зазначена описка є несуттєвою та на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП не впливає.

Таким чином, з огляду на вищенаведене при апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачаю, а тому вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 січня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/12750/23