П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 607/2879/24

28 лютого 2024 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2024 року о 14 год 00 хв. по вул. В. Симоненка, 8 у м. Тернополі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху, не переконався, що це буде безпечним, рухаючись заднім ходом, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «BMW 530i», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_2 . У результаті дорожньотранспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 10.1, 10.9 ПДР України.

Крім цього, ОСОБА_1 будучи причетним до даної дорожньо-транспортної пригоди, самовільно залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому правопорушень за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП не визнав. Вказав, що не визнає себе винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вважає, що дорожньо-транспортної пригоди не відбулось, у транспортного засобу марки BMW відсутні будь-які пошкодження. Той факт, що він рухався заднім ходом не свідчить про порушення ним Правил дорожнього руху та пошкодження автомобіля марки BMW. Зазначив, що якщо дорожньо-транспортна пригода і мала місце, то з вини ОСОБА_2 , який під`їхав надто близько до його транспортного засобу. Вважає, що він не залишав місце дорожньо-транспортної пригоди, а залишив місце висадки пасажирів.

Присутній в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 підтримав наданні ним раніше письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи. Зазначив, що 28 січня 2024 року він керував транспортним засобом марки BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 та заїхав у двір власного будинку, що на вул. В.Симоненка, 8. У дворі він побачив транспортний засіб марки Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював посадку пасажирів. Зупинившись позаду нього, побачив як водій автомобіля марки Hyundai увімкнув задню передачу і почав рухатись заднім ходом. Він подавав йому звукові сигнали, на які водій не звернув уваги, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Водій автомобіля вийшов та він запропонував відшкодувати завдану шкоду у розмір 500грн., на що останній відмовився, сказав викликати поліцію та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, прийшов до наступних висновків.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

В силу вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з вимогами п. 10.9 Правил дорожнього руху України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В силу вимог пункту 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Положеннями пункту 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Вимогами статті 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з вимогами статті 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктом адміністративного проступку за статтею 122-4 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. При цьому, такі дії мають вчинятися свідомо з метою покинення місця ДТП.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини та мотивом нехтування забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди є дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у порушені вищенаведених Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-даними, які містяться у протоколах про адміністративні правопорушення серії ААД №630630 від 04 лютого 2024 року та серії ААД №709719 від 04 лютого 2024 року;

-схемою місця ДТП, яка сталася 28 січня 2024 року о 14 год 00 хв. по вул. В. Симоненка, 8 у м. Тернопіль. На вказаній схемі ДТП зафіксовано місце розташування транспортного засобу «BMW 530i», державний номерний знак НОМЕР_2 , місце зіткнення та інші обставини дорожньо-транспортної пригоди;

-додатками до схеми ДТП (фотографіями з місця події), на яких зафіксовано місце розташування транспортного засобу «BMW 530i», державний номерний знак НОМЕР_2 та наявність у нього пошкоджень передньої частини, зокрема відірваний номерний знак та пошкоджена його решітка;

-протоколом перегляду відеозапису від 30 січня 2024 року та фото-додатками до нього;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 29 січня 2024 року;

-відеоматеріалами з мобільного телефону та камер відеоспостереження, встановлених на території будинку по АДРЕСА_2 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , покинув місце ДТП по вул. В. Симоненка, 8 у м. Тернопіль. Окрім того, з вказаних відеозаписів вбачається наявність пошкоджень транспортного засобу «BMW 530i», державний номерний знак НОМЕР_2 , зокрема відірваний номерний знак та пошкодження його решітки.

Дослідивши в судовому засіданні вищенаведені докази, у тому числі схему місця ДТП, долучені відеоматеріали, заслухавши пояснення учасників, суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 28 січня 2024 року о 14 год 00 хв. по вул. В. Симоненка, 8 у м. Тернополі, керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 10.1, 10.9 ПДР України, зокрема перед початком руху, не переконався, що це буде безпечним, рухаючись заднім ходом, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «BMW 530i», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Отже, суд дійшов висновку, що водієм ОСОБА_1 не було належним чином виконано вимог ПДР України: водій перед початком руху повинен був переконатися, що це буде безпечним, не створить перешкод іншим учасникам руху та рухаючись заднім ходом, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою. Проте, вказаний вимог ОСОБА_1 не виконав, внаслідок чого відбулось ДТП.

Відтак, порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. п. 2.3 (б), 10.1, 10.9 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП, яка мала місце 28 січня 2024 року.

Крім цього, ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог п. 2.10 (а) ПДР України, негайно не зупинив транспортний засіб і не залишився на місці пригоди, а продовжив рух, чого останній не заперечив в судовому засіданні та підтверджується відеоматеріалами з мобільного телефону та камер відеоспостереження, встановлених на території будинку по АДРЕСА_2 .

Суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 щодо відсутності факту дорожньо-транспортної пригоди, відсутність пошкоджень в транспортного засобу марки BMW як безпідставні та такі, що спростовуються наявними у справі доказами, зокрема пояснення ОСОБА_2 , схемою місця ДТП, в якій зазначено про пошкодження номерного знаку транспортного засобу та долученими відеоматеріалами на яких зафіксовано факт пошкодження номерного знаку автомобіля BMW та факт залишення водієм автомобіля марки Hyundai місця дорожньо-транспортної пригоди.

Безпідставними є доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з тим, що ДТП він не вчиняв, а відтак не покидав місце дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, зокрема поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався вимог ПДР України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «BMW 530i», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_2 .

Вказані обставини ОСОБА_1 жодним чином не спростовані та останнім не надано жодних доказів на підтвердження протилежного.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, та ст. 124 КУпАП порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у відповідності до ст. 36 КУпАП в межах санкції статті, за більш серйозне правопорушення.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті 122-4 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень у дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.М.Черніцька