№ 536/679/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі головуючої судді Баранської Жанни Олександрівни, за участю секретаря Бегми С.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Савченка О.В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов від ВНП № 2 Кременчуцького РУП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №022468, складеним 07 березня 2024 року старшим інспектором ДОП СП ВНП №2 КРУП майором поліції Цурапою Ю.М., 07 березня 2024 року о 19 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_1 вчинив сімейну сварку зі своєю співмешканкою гр. ОСОБА_2 за місцем мешкання АДРЕСА_2 з якою пов`язаний спільним побутом. Під час сварки виражався в її бік нецензурною лайкою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

03 травня 2024 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшли заперечення захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , в яких він зазначив, що ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення не згодний, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення ним домашнього насильства відносно його співмешканки. Стверджує, що між ними виникла сварка, яку у даному випадку не можна вважати домашнім насильством у розумінні частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Просить закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтримали надані до суду заперечення, в яких просили закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вони примирилися з ОСОБА_1 Підтвердила, що їх сварка була обопільною, в ході якої вона також виражалась у бік ОСОБА_1 нецензурною лайкою.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , потерпілу ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суддя установила наступне.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано про те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки, висловлювалася нецензурною лайкою та кричав.

У матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що 07 березня 2024 року близько 19 год. 00 хв. за місцем проживання її співмешканця гр. ОСОБА_1 , з яким вони проживають разом п`ять років, вони розпивали спиртні напої і між ними виникла сварка з приводу того, що вона повідомила йому, що поїде закордон. Це обурило ОСОБА_1 і він почав вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме погрожувала фізичною розправою, кричав, чим завдав психологічної травми для її здоров`я.

При цьому, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що вони вживали спиртні напої з ОСОБА_2 . Після чого ОСОБА_2 почала себе вести неадекватно.

Докази додані до протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про наявність взаємної сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на побутовому рівні. Дані відносини за участі вказаних осіб в межах цього конфлікту, що мали місце 07 березня 2024 року близько 19 год. 00 хв. на переконання суду не досягли рівня, який би вказував на вчинення ОСОБА_1 виду насильства, визначеного частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідальність за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до пунктів 3, 14 частини 1статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство ? діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство ? це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вказаних норм убачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суддею установлено, що ОСОБА_2 є співмешканкою ОСОБА_1 , які проживають в одному будинку та між ними, на ґрунті побутових питань час від часу виникають сварки, під час яких вони з`ясовують відносини, тоді як вчинення насильства в сім`ї передбачає активні дії однієї особи по відношенню до іншої. Взаємні голосні відстоювання своєї думки під час сварки не можуть носити характер психологічного насильства.

Таким чином, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та встановлених обставин справи має місце звичайна сімейна сварка, яка за своєю суттю не охоплюється диспозицією статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за яке особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно приписів частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене, наявні підстави для закриття провадження у справі згідно із пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 173-2, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 09 травня 2024 року.

СуддяЖанна Олександрівна Баранська