ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2745/24 Справа № 171/2101/24 Суддя у 1-й інстанції - Юзефович І. О. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., захисника Крикуна П.А., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Крикуна П.А. на постанову судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом першої інстанції, 13 серпня 2024 року о 12 год. 10 хв. в м. Апостолове, вул. Покровська, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Спарта Люкс, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, не стійка хода. На вимогу поліцейського відмовився проходити медичний огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння. Зафіксовано на БК моторола №799380.

Постановою судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судові витрати.

З таким судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції допустив спрощений підхід, не з`ясував всіх обставин події, залишив поза увагою всі доводи захисника. Відомості, які наведені в протоколі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Звертає увагу, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не доведений, оскільки на відеозаписі факт керування не зафіксований, відсутні процес руху та зупинки транспортного засобу та керування ним ОСОБА_1 , на записі взагалі відсутній транспортний засіб, а містяться лише фрагменти складання матеріалів. Отже ОСОБА_1 функції водія не виконував, при цьому факт керування, є обов`язковою ознакою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Вказує, що поліцейськими не виявлено ОСОБА_1 порушення п.2.9 ПДР, що також спростовує факт керування транспортним засобом. Твердження суду про виклик працівників поліції працівниками швидкої допомоги, спростовується відеозаписом поліцейських, на якому не зафіксовано працівників швидкої допомоги.

Зауважує, що в порушення вимог Інструкції, ОСОБА_1 не відсторонено від керування транспортним засобом, що спростовує твердження поліцейського про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Наголошує, що в порушення вимог Інструкції, поліцейський взагалі не вказав ознаки сп`яніння ОСОБА_1 , при цьому в протоколі необхідні ознаки зазначені. Також ОСОБА_1 не роз`яснено процедуру направлення поліцейськими особи на огляд у медичному закладі.

Вказує, що працівник поліції не запропонував ОСОБА_1 пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, проте пропонував пройти медичний огляд, отже ОСОБА_1 відмовився пройти саме медичний огляд на місці за допомогою Драгер, а пропозиції відповідно до Інструкції, від поліцейського не надходило.

Звертає увагу, що направлення не виписувалось та не надавалось ОСОБА_1 , оскільки у час вказаний у направлені, відповідно до відеозапису, таке не виписувалось, також в направлені вказана неправильна назва медичного закладу, а тому вказане направлення є неналежним та недопустимим доказом вини ОСОБА_1 . Крім того, суд першої інстанції передчасно постановив оскаржуване рішення, оскільки не дочекався відповіді на адвокатський запит щодо існування медичної установи, зазначеної у направлені.

Вказує, що наданий відеозапис поліцейських, в порушення вимог Закону, не є безперервним, що ставить під сумнів повноту зафіксованої події за участю ОСОБА_1 . Крім того, свідки події взагалі відсутні, про яких також не наведено в протоколі про адміністративне правопорушення, та матеріали справи не містять пояснень останніх.

Стверджує, що матеріали справи не містять доказів факту керування транспортним засобом та пропозицію поліцейського пройти відповідний огляд, згідно з вимогами Інструкції, що виключає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, при цьому сам протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом вини.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, думку учасників судового розгляду, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 298219 від 13.08.2024, де зазначено, що ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння при наявності таких ознак; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.08.2024 року, згідно якого огляд не проводився; даними відеозапису зі службового портативного відео-реєстратора працівників ВП №8 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, з якого вбачається, факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Перевіряючи доводи захисника про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд зазначає, що відповідно до відеозапису, під час складання поліцейськими матеріалу за ст. 124 КУпАП та спілкування із ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння, запропоновано останньому пройти огляд, на що ОСОБА_1 погодився та сказав, що буде продувати Драгер. В подальшому, після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. Поліцейськими роз`яснені права та той факт, що за відмову від проходження огляду також передбачена адміністративна відповідальність.

Під час спілкування із поліцейськими та пропонування ними пройти огляд, ОСОБА_1 поза розумним сумнівом розумів суть пропозиції та свідомо відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд зауважує, що хоча на відеозаписі не зафіксований безпосередньо рух мотоциклу під керуванням ОСОБА_1 , однак за рядом ознак, беззаперечно встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, наявність у останнього ознак сп`яніння та тілесних ушкоджень, що свідчать про факт ДТП. Крім того, за весь час складання матеріалів про адміністративні правопорушення водій не наголошував, що транспортним засобом не керував, навпроти прохав достати його мопед з кювету.

Норми діючого КУпАП не передбачають обов`язкового фіксування руху транспортного засобу, доказом такого факту можуть слугувати будь-які достовірні дані, зокрема відеозапис, показання свідків, показання самого водія або сукупність ряду обставин. В даному випадку, у апеляційного суду не виникає сумніву щодо доведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що є обов`язковою ознакою ч.1 ст.130 КУпАП. Отже ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі, порушив ПДР України, що потягло настання ДТП, в подальшому відмовився від проходження огляду сп`яніння.

Крім того, щодо ОСОБА_1 складена постанова за ч.6 ст. 121 КУпАП за керування мопедом з порушенням ряду вимог, також щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за порушення ПДР під час керування мопедом, що потягло настання ДТП. Вказані обставини вчинені в один період за часом пропонування поліцейськими пройти огляд на стан сп`яніння, що також підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Посилання захисника на не виявлення поліцейськими порушення п.2,9а ПДР України, не заслуговують на увагу, оскільки ч.1 ст. 130 КУпАП має два самостійні склади, порушення водієм п.2.5 ПДР України та окремо порушення водієм п.2.9а ПДР України. Одночасно ці дві норми застосовуватись не можуть. Отже, в даному випадку ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням п. 2.5 ПДР України.

Відсутність на відеозаписі поліцейських працівників швидкої допомоги, не спростовує факту керування мопедом ОСОБА_1 , явних ознак алкогольного сп`яніння та факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд зауважує, що встановлення наявності ознак сп`яніння водія є суб`єктивною думкою поліцейського за його внутрішнім переконанням, норми діючого КУпАП не встановлюють окремий вид та порядок огляду для встановлення таких ознак. Отже, не оголошення водію таких виявлених ознак не є порушенням процедури проведення огляду, оскільки сам факт наявності або відсутності перебування водія в стані сп`яніння, встановлюється проходженням відповідного огляду, а відмова від проходження такого огляду має окремий склад адміністративного правопорушення.

Твердження захисника, що ОСОБА_1 не роз`яснили процедуру проходження огляду не впливає на доведеність вини у вчинені інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки правилами дорожнього руху України, передбачений обов`язок водія, на вимогу поліцейського, пройти огляд на стан сп`яніння. Будучи водієм ОСОБА_1 розумів, що за процедурою він повинен пройти такий огляд, однак в даному випадку останній без будь-якого примусу та за власним переконанням відмовився виконувати законну вимогу поліцейського, що є складом адміністративного правопорушення.

Посилання захисника на пропонування поліцейським пройти медичний огляд, тоді як Інструкцією передбачено порядок проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, є надмірним формалізмом, оскільки вказані неточності є висловом поліцейського, разом з цим ОСОБА_1 безсумнівно усвідомлював, який саме вид огляду та його підстави, пропонують пройти та відмовився від його проходження.

Твердження захисника, що ОСОБА_1 не видавалось направлення на проходження огляду, не вказує на порушення вимог проведення огляду, оскільки направлення на проходження огляду надається безпосередньо працівнику медичного закладу, де проводиться огляд за присутності поліцейських. В даному випадку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці за допомогою Драгер так і у медичному закладі, отримання ним направлення особисто в руки не могло вплинути на рішення останнього, оскільки волевиявлення ОСОБА_1 про відмову від проходження огляду було чітким та безсумнівним.

Відсутність свідків під час проведення огляду та складання матеріалів не є порушенням норм закону, оскільки відповідно до норм ст. 266 КУпАП свідки залучаються лише у разі неможливості проведення технічної фіксації, яка в даному випадку проводилась.

Порушення безперервності відеозапису поліцейських в даному випадку не є таким порушенням, що тягне за собою скасування судового рішення, оскільки у наведеному записі послідовно відображений перебіг усіх подій, що дає змогу надати оцінку всім фактичним обставинам.

У апеляційного суду відсутні підстави вважати вказаний запис поліцейських неналежним доказом, оскільки обставини зафіксовані на бодікамери поліцейських, повністю відповідають фактичним обставинам та є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що обов`язковими ознаками інкримінованого адміністративного правопорушення є керування транспортного засобу, наявність ознак сп`яніння та відмова водія від проходження такого, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, під час апеляційного перегляду не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Отже, будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя