КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №367/2266/24 Головуючий у 1 інстанції: Кухленко Д.С.

Провадження №33/824/2230/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

09 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого газоелектрозварювальником «Укртехнофутс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривні 60 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 22 березня 2024 року захисник Мендрик Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що з повним текстом оскаржуваної постанови ознайомився тільки 13 березня 2024 року.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2024 року Ірпінським міським судом Київської областібуло ухвалено оскаржувану постанову.

В матеріалах справи відсутній супровідний листом про направлення копії оскаржуваної постанови.

12.03.2024 ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву видачу копії постанови, проте в матеріалах справи відсутній супровідний лист чи розписка про отримання постанови .

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року була оприлюднена 13 березня 2024 року.

22 березня 2024 року захисник Мендрик Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що причину пропуску захисником Мендриком Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року слід визнати поважними та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційні вимоги обґрунтував тим, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 є помилковими, а постанова Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року ухвалена з порушенням норм матеріального i процесуального права.

Наголошує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не підтверджена жодним належним доказом, працівниками патрульної поліції допущено значні процесуальних порушення КУпАП, Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кінозйомки, затвердженої Наказом MBC України 18.12.2018 N.1026 та ЗУ «Про патрульну поліцію».

Вважає, щo протокол про адміністративне правопорушення містить в собі недостовірні дані, а отже не може вважатись належним та допустимим доказом. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, сидів разом з водієм у транспорті та грілись. Він з дружиною під`їхав та його дружина зупинилась з порушенням правил дорожнього руху.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення допустив неповноту судового розгляду. Зазначає, що не було взято до уваги той факт, що не має відеозйомки обставин подій даного правопорушення з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейськими та моменту зупинки транспортного засобу.

Працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм, таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення взагалі відсутні дані щодо зупинки транспортного засобу, відсутні дані, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього pyxy, за які ii слід було зупинити.

Крім того візуально видно, що будь яких ознак, які вказані в протоколі: "поведінка, яка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук", нічим не підтверджено. Поведінка водія абсолютно відповідає загальноприйнятим нормам та обстановці.

Таким чином, належних доказів вини водія органом поліції не надано, що залишилось поза увагою суду першої інстанції .

У судовому засіданні ….

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Доповівши обставини справи, вислухавши пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з матеріалами справи, 09.03.2024, ОСОБА_1 за адресою: Київська обл., м. Буча, по вул. Чорних Запорожців, 1, не виконував неодноразову законну вимогу (розрядження) залишитися на місці, належно пред`явити документи встановлюючи особу останнього, поводив себе зухвало та нахабно, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

09.03.2024 о 11 год 52 хв за адресою: м. Буча, по вул. Чорних Запорожців, 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, сухість у рот і, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічних засіб відеозапису, а саме бодікамеру, а також відмовився проходити огляд у лікаря у закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ухвалюючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції виходив з того, що провина ОСОБА_1 , крім повної визнання своєї вини, підтверджується наявними документами в матеріалах справи, а саме протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД № 203225 від 09.03.2024, серії ААД № 334351 від 09.03.2024, схемою місця ДТП та письмовими поясненнями гр.. ОСОБА_1 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.03.2024, копією протоколу АЗ № 082207 від 09.03.2024 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122, ст. 185 КУпАП, відеозаписом з нагрудних камер.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом першої інстанції не було встановлено.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема щодо відсутності доказів керування транспортним засобом, апеляційний суд визнає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено на місці події, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, які долучені до протоколу.

З відеозаписів чітко вбачається послідовність подій, які відбувались 09.03.2024. Так водій на початку відео не заперечує керування транспортним засобом, потім від`їхавши до місця де дозволено зупинку й після пропозиції працівника пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або прослідувати до закладу охорони здоров`я водій відмовився й дослівно повідомив що наслідки йому зрозумілі. На протязі відео запропонував працівникам поліції, щоб далі за кермом їхала його дружина.

За наведених обставин, дослідженні судом докази спростовують доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`ягніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, сидів разом з водієм у транспорті та грілись, спростовуються відеозаписом.

Показання ОСОБА_1 про те що вона керувала даним автомобілем, та їi чоловік не керував транспортним засобом спростовуються тим же відеозаписом.

Апелянт посилається на те що працівники поліції не відреагували на незгоду водія на проходження огляду на місці зупинки та не запропонували йому проїхати до медичного закладу для проходження огляду.

Апеляційний суд дослідивши відеозапис встановив, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи в закладні охорони здоров`я, що було проігноровано ОСОБА_1 , а потім зафіксовано відмову.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП.

З моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та по теперішній час, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколах про адміністративні правопорушення.

Слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять. Порушень норм КУпАП під час складання протоколів, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 e строк на апеляційне оскарження

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає

Суддя Гаращенко Д.Р.