Справа № 488/1482/24
Провадження № 3/488/613/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м.Миколаєва Торжинська Т.В., розглянувши справи про адміністративне правопорушення 488/1482/24, 488/1480/24, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1

- до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 та ч.2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2024 року на адресу суду з Управління патрульної поліції в Миколаївській області надійшли матеріали по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП та за ч. 2 ст. 130 КУпАП, які, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, розглянуті в єдиному провадженні.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 873523, 07 квітня 2024 року о 20:40 год. в м. Миколаєві, Корабельний район, вул. Січових Стрільців, буд. 54 водій ОСОБА_1 керував транспортним - мопедом марки «HONDA DIO», без реєстраційного номера, без посвідчення водія відповідної категорії та не маючи права керувати таким транспортним засобом. Правопорушення здійснив повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.5 ст. 126 КУпАП.

До протоколу додані: відеозапис нагрудної камери 470563, довідка про відсутність посвідчення водія, довідка про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП, копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 3866 від 15.08.2023 року.

Крім того, 07.04.2024 року о 20:40 год. в м. Миколаєві, Корабельний район, вул. Січових Стрільців, буд. 54 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом марки «HONDA DIO», без реєстраційного номера, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на сонячне світло, порушення мови, координація рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Правопорушення здійснив здійснив повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст. 130 КУпАП.

До протоколу додані: відеозапис нагрудної камери 474153, акт огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд водія, довідка про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, копія постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст.130 КУпАП від 11.09.2023 року.

На виклик суду, який здійснювався шляхом направлення sms-повідомлення на номер телефону, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, достовірність якого засвідчено особистим підписом ОСОБА_1 , та відповідно до довідки яке доставлено 30.08.2023 року, останній до суду не прибув, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками.

З урахуванням наведеного, а також положень ст. 268 КУпАП, розгляд справи здійснено за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який будучи обізнаним щодо складання відносно нього вище вказаних протоколів, розгляд яких здійснюється судом, не цікавився долею даної справи, тобто фактично не виявив бажання скористатися своїм правом участі під час розгляду справи відносно нього про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з наведеним, розгляд справи здійснено за відсутності ОСОБА_1 .

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху регулюються положеннями Закону України Про дорожній рух та Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За вимогами ст.15 вказаного Закону, кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Відповідно до п.2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зазначені положення нормативно-правових актів вказують на те, що керування транспортним засобом допускається лише особою, яка отримала відповідне право щодо такого керування.

Диспозицією частини 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в порушення зазначених вимог ЗУ Про дорожній рух та Правил дорожнього руху України, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, вдруге протягом року, зокрема 07 квітня 2024 року о 20-40 годині, здійснював керування транспортним засобом, на доведеність чого, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, також свідчать дані відеозапису з нагрудної камери поліцейського 470563, дані довідки УПП від 08.04.2024 року, відповідно до яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, та на підтвердження повторності такого правопорушення свідчать дані постанови від 15.08.2023 року серія БАД №3866 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у зв`язку з керуванням транспортним засобом, не маючи відповідного права.

Дослідивши зміст наданих письмових доказів, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен розуміти правовий статус водія, виконувати обов`язки водія, та на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дана позиція повністю відповідає усталеній позиції ЄСПЛ, практика якого згідно статті 17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року, використовується судами як джерело права. Так, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В даному випадку, це стосується обов`язку водія пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, процедура якого визначена положеннями ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (Далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року (Далі Інструкція).

Так, відповідно до п.2 розділу І Інструкції - огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що наведені у п.3 та 4 цього ж розділу.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) зокрема: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, а саме стану наркотичного сп`яніння притаманні такі ознаки як: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, тобто від проходження огляду відповідно до встановленого порядку, є окремим правопорушенням, що також слідує з положень п.8 вище вказаного Порядку, та у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

На доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, окрім протоколу, додано диски відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зі змісту якого слідує, що працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, проте на пропозицію працівника поліції як водію пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та від проходження такого огляду в медичній установі водій відмовився.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, повторно протягом року, тобто у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Крім того суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», від 29.06.2007 року, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Згідно зі ст. 41 Конституції України (норма прямої дії), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

За таких обставин, суд вважає за неможливе застосування до ОСОБА_1 додаткового покарання у вигляді конфіскації транспортного засобу, оскільки даних про належність ОСОБА_1 транспортних засобів на праві приватної власності до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надано.

Оцінивши зібрані у справі докази, в тому числі відеозаписи, що здійснені відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, та які з достатньою повнотою відображають, як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом без права керування таким транспортним засобом, його зупинку працівниками поліції, обставини виявлення ознак наркотичного сп`яніння та однозначну відмову водія пройти огляд на стан сп`яніння, зазначені порушення вчинені повторно протягом року, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч.2 ст.130 КУпАП та необхідним притягнути його до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення з урахуванням правил, визначених ст.36 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення, підлягає врахуванню суспільна небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який неодноразово раніше притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення, проте належних висновків не зробив, майновий стан, суду відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.

Разом з тим, відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд не вправі накладати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами у випадку, коли винна особа позбавлена такого права або його не мала.

Як вбачається зі змісту довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. З огляду на викладене, адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами відносно ОСОБА_1 не застосовується.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 також належить стягнути суму судового збору на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 36, ч. 5 ст.126,283, 284 КУпАП -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф перераховувати на рахунок (р/р UA0014001, отримувач коштів Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37992030, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу штраф).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) в дохід держави (р/р UA0026001, одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), ).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Торжинська