Справа № 341/277/24
Провадження № 33/4808/896/24
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т.В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Раврика І.Д. на постанову Галицького районного суду від 3.09.2024 року щодо ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 06 лютого 2024 року о 11 год. 50 хв. по вул. Любомира Гузара в місті Галичі, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.9А ПДР України та допустив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 вважає постанову суду незаконною й необґрунтованою через істотні порушення процесуального та матеріального права. Зазначає, що суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення. Вказує, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, покликається на те, що в день події алкоголю не вживав. Зазначає, що працює пожежником і 6 лютого 2024 року закінчилось його чергування, був втомлений і лице мало ознаки почервоніння, оскільки вночі гасив пожежу. Повертаючись додому був зупинений поліцейськими. Пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля і з результатами був не згідний. В подальшому теж пройшов огляд на стан сп`яніння в медзакладі і з результатами теж не згідний. В КНП «Галицька лікарня» отримав результат токсикологічного дослідження своєї крові у вигляді довідки. Довідкою спростовується факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в крові етанолу не було виявлено, результат 0,00%. Вказує, що єдиним доказом ,який є належним та допустимим у даній справі є довідка про результат токсилогічного дослідження біоматеріалу. Тому, у силу презумпції невинуватості, всі сумніви щодо події правопорушення та винуватості особи, слід трактувати на його користь. На думку апелянта, вина ОСОБА_1 не була доведена належним чином та спростовується відповідними доказами у справі. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП.

Апеляційний розгляд справи проведено без участі сторін через їх неявку. Матеріалів справи достатньо для прийняття обґрунтованого й вмотивованого рішення апеляційним судом.

Перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи, матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 не може залишатися в силі, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено, без прояву обвинувального ухилу і суворо додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджуються відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком процедури проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями її конституційного права на правовий захист (ст.59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу і його було проголошено вже після виявлення поліцейським ознак сп`яніння і завершення процедури огляду водія.

До істотного порушення права ОСОБА_1 на захист слід віднести невручення йому копії протоколу про правопорушення, як цього вимагає ст. 254 КУпАП, як форма пред`явлення адміністративного обвинувачення, у справі та відеозаписі події немає документального підтвердження такого вручення. Тому йому фактично не пред`явлено адміністративне обвинувачення, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Висновок суду про доведеність вини водія ставиться під сумнів у зв`язку з медичним висновком про те, що в його крові, відібраної в нього при проходженні огляду не виявлено вмісту спирту. Через таке порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння вся процедура його огляду вважається недійсною відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно визнав огляд ОСОБА_3 на стан сп`яніння порушеним та притягнув його до відповідальності без належних на то підстав.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_3 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенства права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови.

Не всі апеляційні доводи апеляції дають підставу для скасування постанови суду, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Раврика І.Д. задовольнити, постанову Галицького районного суду від 3.09.2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький