Провадження № 33/824/1172/2024 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимко Андрія Олександровича на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та застосувано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Згідно постанови судді та протоколу про адміністративне правопорушення від 13.10.2023 серії ААД № 526365, 13.10.2023 о 20 годині 55 хвилин у місті Києві на перехресті вулиці Стеценка та Івана Турчина, 21 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Hyundai» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) не врахував дорожньої обстановки та здійснив проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, а саме червоний, та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), чим порушив вимоги п.8.7.3Е Правил дорожнього руху, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 через свого захисника - адвоката Шимко А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, та прийняти нову постанову якою провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Скаргу обґрунтовує тим, що згідно наявного у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 8.7.3Е ПДР України, а саме - проїзд перехрестя вулиці Стеценка та вулиці Івана Турчина на заборонений сигнал світлофору, що стало причиною зіткнення транспортних засобів

Зазначає, що інкримінованого порушення працівниками поліції ОСОБА_1 останній не вчиняв.

Зіткнення відбулося на нерегульованому перехресті вулиці Стеценка та вулиці Івана Турчина. Водій «Volkswagen» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), виконував поворот ліворуч, водій ОСОБА_1 приїзжав перехрестя прямо. Не доїзджаючи до вказаного перехрестя є пішохідний перехід через вулицю Стеценка, який регулюється світлофором.

13.10.2023 року приблизно о 20 год. 35 хв. у м. Києві водій автомобіля «Hyundai» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 рухався прямо по вулиці Стеценка з безпечною швидкістю, проїхав світлофор пішохідного переходу через вулицю Стеценка (який знаходився до перехрестя з вул. Івана Турчина) на дозволений зелений миготливий сигнал.

Рухаючись вже через перехрестя на смугу, по якій рухався водій ОСОБА_1 , раптово виїхав автомобіль «Volkswagen» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів.

Саме розділом 16 ПДР України регулюється правила проїзду перехресть. І одне і те саме перехрестя не може бути одночасно регульованим для водія ОСОБА_1 і нерегульованим для водія «Volkswagen» (державний номерний знак НОМЕР_2 ). Хоча саме така логіка і слідує з мотивувальної частини рішення оскаржуваної постанови.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, оскільки перехрестя вулиць Стеценка та Івана Турчина є нерегульованим - єдиний світлофорний об`єкт, який знаходиться поруч із місцем зіткнення транспортних засобів регулює виключно пішохідний перехід та проїжджу частину вулиці Стеценка.

Даний світлофорний об`єкт жодним чином не регулює дорожній рух ні тих транспортних засобів, які виїжджають з вулиці Івана Турчина на вулицю Стеценка, ні транспортних засобів, які виїжджають з вулиці Стеценка до вулиці Івана Турчина. Сам факт розміщення такого світлофорного об`єкту у поряд до перехрестя вулиць Стеценка та Івана Турчина не робить таке перехрестя регульованим.

Відтак, апелянт зазначає, що причиною ДТП є порушення правил проїзду перехресть, а саме, 16 Розділ ПДР. Виїзд з вулиці Івана Турчина на вулицю Стеценка та заїзд з Стеценка не регулюється жодним світлофором. Як і немає світлофору через вулицю Івана Турчина для пішоходів.

Таким чином, у даній дорожній обстановці водії мають керуватися положеннями 16.13 ПДР України

Звертає увагу суду, що водій ОСОБА_2 виконуючи поворот ліворуч з вулиці Стеценка до вулиці Івана Турчина мав керуватися пунктом 16.13 ПДР України, згідно з яким перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаній дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, а також пунктом 10.1 ПДР України, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Однак, враховуючи те, що зіткнення транспортних засобів відбулося саме під час виконання водієм ОСОБА_2 маневру повороту ліворуч, що передбачає виїзд на смугу зустрічного руху, а місцем зіткнення є саме зустрічна смуга руху по якій рухався прямо водій ОСОБА_1 , чітко вбачається, що водієм автомобіля «Volkswagen» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 не було надано переваги у русі водію ОСОБА_1 , що свідчить про неуважність та необережність водія ОСОБА_2 .

Таким чином, водієм ОСОБА_2 було допущено порушення п. 16.13 та 10.1 ПДР України і саме така невідповідність дій водія правилам дорожнього руху лежить у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, яка трапилася 13.10.2023 року.

У той же час, водій ОСОБА_1 , який рухався прямо по вулиці Стеценка та не змінював напрямку руху, керуючись положенням п.1.4 ПДР України, розраховував на те, що й інші учасники виконують ці Правила, а тому не міг жодним чином очікувати, що на його смугу різко виїде інше авто, якого за правилами там не повинно було бути, оскільки водій такого автомобіля був зобов`язаний спочатку дати дорогу водію ОСОБА_1 , а вже потім здійснити поворот, а не навпаки.

Таким чином, переконаний, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення не має нічого спільного з дійсними обставинами справи, оскільки зазначений у протоколі п.8.7.3.Е не може бути застосований до правил проїзду нерегульованих перехресть де відбулося зіткнення.

Заслухавши доповідь судді, думку всіх учасників ДТП, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та додані до неї докази, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення від 13.10.2023 серії ААД №526365, 13.10.2023 о 20 годині 55 хвилин у місті Києві на перехресті вулиці Стеценка та Івана Турчина, 21 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Hyundai» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) не врахував дорожньої обстановки та здійснив проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, а саме червоний, та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), чим порушив вимоги п.8.7.3Е Правил дорожнього руху, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 124 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 13.10.2023 року серії ААД № 526365, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.10.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.10.2023 року, поясненнями ОСОБА_2 від 13.10.2023 року, циклограмою роботи світлофора та записами з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Згідно з п.2.3.Б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно до п.8.7.3Е Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Як встановлено п.16.1 Правил дорожнього руху, перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Враховуючи дані обставини, суд вірно вбачав в діях водія ОСОБА_1 порушення п.8.7.3Е ПДР України, які призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, а тому суд прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується матеріалами справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ставити під сумнів докази наявні в матеріалах справ у апеляційної інстанції немає підстав.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП є правильною, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого рішення.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст.33 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, вважає, що постанова судді є законною і підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шимко Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник