Справа № 148/183/24
Провадження № 33/801/424/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дамчук О. О.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн, з конфіскацією вилучених предметів торгівлі.

У постанові суду зазначено, що 18 січня 2024 року близько 09:00 години, ОСОБА_1 на ринку м. Тульчина здійснювала реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного збору, чим порушила розділ 4 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», тобто вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 156 КУпАП, а саме: роздрібна або оптова торгівля тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просила постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції неправомірно розглянув справу за її відсутності, порушивши її право на захист.

На думку ОСОБА_1 суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП є суб`єкт господарської діяльності, а вона не займається господарською діяльністю. А також відсутні письмові докази про отримання прибутку так би мовити реалізації тютюнових виробів (касовий чек, накладна), відсутні докази систематичності підприємницької діяльності, що є суттєвим недоліком складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, відсутні пояснення свідків та їх підписи.

Також скаржниця зазначила, що про винесену Тульчинським районним судом постанову від 11 квітня 2024 року вона дізналася 23 квітня 2024 року, коли отримала її копію в суді. Звертає увагу на те, що в Єдиний реєстр судових рішень дана постанова надіслана лише 18 квітня 2024 року, що підтверджується штрих кодом, а тому просить поновити їй строк на подання апеляційної скарги.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, при цьому подала заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила про підтримання апеляційної скарги.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскаржувана постанова винесена 11 квітня 2024 року.

Зі змісту постанови вбачається, що при її винесенні ОСОБА_1 присутня не була.

Як видно із Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана постанова була надіслана для оприлюднення 18 квітня 2024 року, надання загального доступу забезпечено 19 квітня 2024 року.

На а. с. 42 знаходиться розписка ОСОБА_1 про отримання копії оскаржуваної постанови 23 квітня 2024 року.

Апеляційна скарга подана 23 квітня 2024 року.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, N 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з метою недопущення обмеження права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із такого.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 774769 від 18 січня 2024 року, ОСОБА_1 18 січня 2024 року о 09 год. 00 хв. на ринку м. Тульчин здійснювала реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного збору, чим порушила ЗУ «Про обіг спирту і тютюнових виробів» розділ 4 ст. 45, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.

У протоколі ОСОБА_1 власноруч зазначила: «У зв`язку з хворобою та І групою інвалідності необхідні були кошти на лікування. Реалізацією тютюнових виробів намагалась вирішити питання» (а. с. 2).

Також ОСОБА_1 надала пояснення на окремому аркуші, де з її слів було заначено таке: «18 січня 2024 року о 09 год. 00 хв. на ринку в м. Тульчин здійснювала реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного збору. Вказані тютюнові вироби придбала через мережу Інтернет та продавала, бо є інвалідом І групи і перебуває в скрутному матеріальному становищі» (а. с. 4).

Згідно опису вилученого майна у гр. ОСОБА_1 вилучено: «Прима» - 43 пачки, «Астра» - 32 пачки, «Вінстон» - 10 пачок, «Леана» - 9 пачок, «Оскар» - 20 пачок, «Ротманс» - 30 пачок, «Собраніє» - 30 пачок, «Кент» - 10 пачок, «Mardle» - 20 пачок, «Marshall» - 10 пачок, «Монте Карло» - 10 пачок, «Корона» - 10 пачок, «Ashima» - 20 пачок, «Lifa» - 10 пачок, «Kansas» - 10 пачок, «Lucky Strike» - 10 пачок, «Marldoro» - 20 пачок, «Compliment» - 50 пачок, «Ротманс» - 10 пачок, «Вінстон X Style» - 50 пачок, «Ritm» - 34 пачки, «Прима Класична»- 144 пачки (а. с. 5).

На а. с. 8 містяться фото вилучених речей.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, є обґрунтованим.

Так, ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачено відповідальність у разі роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини регулюються законами України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»; «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби»; «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», Постановою Кабінету Міністрів України «Про запровадження марок акцизного збору нового зразка з голографічними захисними елементами для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 23.04.2003 р. №567 та іншими нормативно-правовими актами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.156 КУпАП, полягає у здійсненні роздрібної або оптової, зокрема, імпорт або експорт, торгівлі спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібної торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору.

Торгівля зазначеними виробами може бути оптовою або роздрібною. При цьому, оптова торгівля, це діяльність з придбання і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації підприємствам роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам підприємницької діяльності, а роздрібна торгівля, це діяльність з продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, зокрема на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших підприємствах громадського харчування.

Відповідно до Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби» означені види виробів маркуються марками акцизного збору - спеціальними знаками, наявність яких підтверджує сплату акцизного збору, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів. Марки акцизного збору виготовляються, зберігаються та продаються відповідно до Положення про виробництво, зберігання, продаж марок акцизного збору, маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Кожна марка акцизного збору на тютюнові вироби повинна мати окремий номер. Не підлягають маркуванню марками акцизного збору алкогольні напої та тютюнові вироби, які поставляються для реалізації магазинами безмитної торгівлі.

У разі виявлення фактів порушення порядку ввезення, зберігання, транспортування, реалізації або торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності марок акцизного збору окремі контролюючі органи (зокрема Державна податкова інспекція, Контрольно-ревізійна служба, Національна поліція, митні органи) складають і передають відповідним органам протокол та опис товарів, на яких немає марок акцизного збору встановленого зразка, для прийняття відповідної постанови.

З огляду на наявні у матеріалах справи докази, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №774769 від 18 січня 2024 року та відсутні підстави для визнання неналежними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у них обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Ці документи були предметом розгляду у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суб`єктом інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення може бути лише суб`єкт господарської діяльності, адже такої вказівки ч. 1 ст. 156 КУпАП не містить.

Апеляційний суд також враховує надані під час складання адміністративних матеріалів пояснення ОСОБА_1 про те, що вона придбала вилучені у неї тютюнові вироби без марок акцизного збору для подальшої реалізації та реалізовувала на ринку у м. Тульчин Вінницької області. При складанні протоколу, наданні пояснень ОСОБА_1 не висловлювала жодних заперечень проти цих фактів, а отже, підтвердила їх наявність.

Щодо тверджень скаржниці про те, що суд першої інстанції порушив її право на захист, розглянувши справу за її відсутності, апеляційний суд зазначає таке.

На а. с. 10 знаходиться заява ОСОБА_1 про отримання судових повісток в електронній формі за допомогою смс.

Судові засідання у справ призначалися 06 лютого 2024 року (а. с. 12), 14 лютого 2024 року (а. с. 14), 21 лютого 2024 року (а. с. 17), 07 березня 2024 року (а. с. 19), 18 березня 2024 року (а. с. 21), 02 квітня 2024 року (а. с. 26), 11 квітня 2024 року (а. с. 34).

Про призначені судові засідання ОСОБА_1 повідомлялася завчасно, про що свідчать довідки про доставку їй судових повісток у електронному вигляді на звороті а. с. 14, 17, 19, 21, 26, 34.

При цьому ОСОБА_1 неодноразово подавала заяви про відкладення розгляду спарви (а. с. 16, 18, 22, 27, 35).

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 156 КУпАП, під час розгляду спарви не є обов`язковою.

Враховуючи зазначене, а також те, що протягом понад двох місяців судового розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не реалізувала своє право на особисту або дистанційну участь у судових засіданнях та право на правничу допомогу адвоката, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що така поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності свідчить про свідоме затягування розгляду справи та зловживання процесуальними правами з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Таким чином доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими.

Узагальнюючи викладене, апеляційний суд вважає, що жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, ОСОБА_1 не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а її дії за ч. 1 ст. 156 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржниці про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 156 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук