Справа № 143/28/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.02.2024 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Сич С. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

Встановив:

До Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 325794 від 02.01.2024 та додані матеріали, в яких зазначено, що 02.01.2024 о 16 год. 10 хв. по вул. Гоголя в с. Розкопане Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом «Альфа», без державного номерного знаку, із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя.

Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння відмовився в законному порядку.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєні даного правопорушення не визнав, пояснивши, що 02.01.2024 о 16 год. 10 хв. він їхав по вул. Гоголя с. Розкопане власним мопедом «Альфа», де його зупинили працівники поліції та повідомили, що причиною зупинки є його перебування за кермом без захисного шолома та відсутні номерні знаки на мопеді. Крім того, працівники поліції повідомили, що в нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння та зразу ж запропонували проїхати здати тест в лікарні, а не на місці зупинки ними транспортного засобу, так як даного тесту в них на місці не було.

ОСОБА_1 відповів поліцейським, що він відмовляється їхати в лікарню, оскільки працівники поліції мали йому спочатку запропонувати пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, а у випадку його відмови пройти огляд на місці зупинки - запропонувати пройти його в медичному закладі. Просив суд закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Скалецький О.О. клопотав про закриття провадження у справі на підставі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП від 02.01.2024 складений з порушенням вимог чинного законодавства та є незаконним, працівники поліції мали спочатку запропонувати пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, а потім у випадку його відмови доставити його в медичний заклад для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, працівники поліції не відсторонили водія від керування транспортним засобом. В протоколі та акті огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не зазначено, за допомогою якого спеціального технічного засобу, дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Заслухавши думку ОСОБА_1 , його захисника адвоката Скалецького О.О. та дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступне.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

З огляду на наведене суддя звертає увагу на гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка за своєю структурою встановлює загальні принципи та постулати щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення.

Вирішуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на розгляд даної справи, суд виходить з прецедентної практики ЄСПЛ, яка зводиться до того, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, однак по суті їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи із суворості потенційного покарання (штраф в розмірі 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік), може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Одним із основоположних базисних засад кримінального судочинства є забезпечення доведеності вини особи поза розумним сумнівом на підставі встановлених відповідним державним органом фактичних обставин та наданих ним доказів на їх підтвердження.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинене і особа є винною у вчиненні цього правопорушення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим звинуваченням.

Відтак, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Надаючи оцінку достатності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя виходить із наступного.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, за своєю правовою природою диспозиція ст. 130 КУпАП в цій частині є бланкетною, тобто такою, яка для визначення ознак такого адміністративного правопорушення відсилає до норм інших законів чи підзаконних актів.

Так, порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції урегульовано приписами ст.266 КУпАП, за змістом яких особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція).

Відповідно до п. 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно із п. 6 Розділу І цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених для застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно із пунктом 7 Розділу І зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

За пунктом 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

В пункті 8 Розділу ІІ Інструкції визначено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

В силу пункту 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), які на виконання вимог ст. 256 КУпАП повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

В ч.1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного національного законодавства, так і з практикою ЄСПЛ. Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Ураховуючи наведене, слід дійти висновку, що під вжитим у ч. 1 ст. 256 КУпАП поняттям «суть адміністративного правопорушення» розуміється формулювання фактичних обставин правопорушення, короткий виклад тексту диспозиції адміністративно - правової норми, порушення якої інкримінується особі, та правова кваліфікація діяння.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини, у кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє і Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року №25444/94, п. 52; справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року №23969/94, п. 58; справа «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року №42780/98, п. 34).

Повертаючись до обставин розглядуваної справи, необхідно відзначити, що за змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку.

Разом із цим, системно - структурний аналіз наведених норм Інструкції у поєднанні із положеннями ст. 266 КУпАП дозволяє стверджувати, що проведення огляду (тесту) для установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

В той же час, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду (тесту) на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, відмова водія від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу сама по собі не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, позаяк у разі такої незгоди огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відтак, у діянні водія можуть вбачатися ознаки складу означеного адміністративного правопорушення, якщо він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто лише у тому випадку, якщо він сукупно вчинив такі діяння: 1) відмовився від проведення огляду (тесту) на стан алкогольного сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу; 2) відмовився від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Ураховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що сформульована у протоколі суть адміністративного правопорушення не узгоджується із точним змістом тексту диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже не відповідає ознакам об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене висунуте ОСОБА_1 обвинувачення вочевидь не може слугувати передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Поряд із цим, визначаючись із належністю, допустимістю та достовірністю доданих до протоколу доказів, суддя звертає увагу на ту обставину, що в акті огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 20.09.2023 року не зазначено, за допомогою якого саме спеціального технічного засобу, дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, поліцейським пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд (тест) на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, положення Інструкції дозволяють виснувати, що вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння можна вважати законною за сукупності таких умов: здійснення особою керування транспортним засобом, тобто забезпечення шляхом впливу на органи і системи управління транспортним засобом його руху; зупинки транспортного засобу з підстав та в порядку встановлених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»; наявність у водія ознак сп`яніння, визначених пунктами 3, 4 Розділу І Інструкції.

Відтак, здійснення особою керування транспортним засобом та підстави зупинки транспортного засобу, як законні передумови для проходження водієм огляду на стан сп`яніння, мають бути належним чином задокументовані особою, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував мопедом у стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки .

Так, на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи долучено диск із відеофіксацією із нагрудної відеокамери працівника поліції. Однак, на вказаних відеоматеріалах зафіксовано, що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що причиною зупинки є відсутність номерних знаків на мопеді та відсутність мотошолома. Водночас, працівник поліції повідомляє водію, що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя та пропонує проїхати ОСОБА_1 в лікарню для проходження тесту на стан сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився проїхати в лікарню для проходження тесту на стан сп`яніння. Тоді поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Чи був тест в поліцейських на місці зупинки транспортного засобу, на відеозаписі не видно.

Отже, із дослідженого відеозапису слідує, що працівник поліції не запропонував водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, внаслідок чого допустив грубе порушення вищезазначених вимог чинного законодавства.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази застосування до ОСОБА_1 заходів забезпечення адміністративного провадження у вигляді його відсторонення від керування транспортним засобом, як того вимагає ч. 1 ст. 266 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КупАП.

З огляду на викладене особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б у сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Суд не може змінювати суть обвинувачення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є неприпустимим в світлі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» (ALLENET DE RIBEMONT V. FRANCE) від 10.02.1995 року підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у разі відсутності події або складу адміністративного правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю.

Враховуючи, що в судовому засіданні не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 266, 276, 278, 284 КУпАП, суддя, -

Постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Суддя