ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4159/23 Головуючий суддя І інстанції Назаренко О. В.
Провадження № 33/818/276/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Кравченка С.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кравченка С.М. на постанову Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2023 року у відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Як встановив суд ОСОБА_1 03 червня 2023 року о 22 год. 35 хв. по вул. Сковороди, 2А у с. Манченки керував транспортним засобом Opel Vectra державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, тест №208, результат огляду позитивний, вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 0,48‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Кравченко С.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що а ні він, а ні його клієнт в судовому засіданні 16.10.20.23 року присутні не були, оскільки просили перенести судове засідання.

Натомість, судом за наявності такої заяви все одно було розглянуто справу.

Про існування судового рішення сторона захисту дізналась з єдиного реєстру судових рішень.

В обґрунтування необхідності скасування оскаржуваною постанови зазначає, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції.

Про це також свідчить те, що на відеозапису ОСОБА_1 причина зупинка не роз`яснювалась.

Крім того, відеозапис, долучений що матеріалів справи є не безперервним та має проміжок у 20 хвилин, в продовж якого невідомо, що відбувалось.

Також зазначає, що ОСОБА_1 освідування на стан алкогольного сп`яніння проведено із порушенням, оскільки він и двічі продував мундштук «Драгера», що на думку сторони захисту є порушенням проходження огляду.

Крім того, ОСОБА_1 хотів пройти освідування на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, проте йому в цьому було відмовлено.

Після спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 самостійно пройшов освідування на стан сп`яніння в експертній установі та отримав висновок, згідно якого він є тверезим. Дослідивши матеріали провадження та заслухавши пояснення захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Кравченка С.М., апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так клопотання сторони захисту про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки його аргументи не спростовані матеріалами справи.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Постанова судді згідно зі ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість водія за ч. 1 ст. 130КУпАП, не дотримався.

Так суд першої інстанції виходив із того, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №328172 від 03 червня 2023 року, який особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підписав, зазначивши, що з правопорушенням згоден;

2) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

3) направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджується, що 03.06.2023 о 23 год 10 хв водій ОСОБА_1 направлявся до Обласного наркологічного диспансеру для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак від проходження огляду в закладі охорони здоров`я останній відмовився;

4) результатами тесту за допомогою газоаналізатора «Drager» Alkotest 6820 (прилад №ARLН-0158 тест №208) від 03.06.2023;

5) відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зазначив, що дійсно випив бокал пива, надав згоду пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, пройшов огляд на місці зупинки, від проходження огляду у Обласному наркологічному диспансері відмовився; 6) поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , із яких вбачається, що 03.06.2023 близько 21.00 год біля магазину по вул. Пушкіна, він випив бокал пива та поїхав додому на власному авто Опель Вектра НОМЕР_1 ;

7) розпискою ОСОБА_2 , із якої вбачається, що він отримав від ОСОБА_1 транспортний засіб Opel Vectra номерний знак НОМЕР_1 та зобов`язується доставити даний транспортний засіб за адресою Харківська область, смт. Манченки, вул. Сковороди, 2А.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок) та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 далі Інструкція), особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, та висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

Статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає :1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Названа зупинка автомобіля ОСОБА_1 відбулась за адресою його проживання, оскільки місце скоєння адміністративного правопорушення співпадає із місцем проживання ОСОБА_1 мала похідну дію працівників поліції у виді складання протоколу про адміністративне порушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо нього.

Відповідно до практики ЄСПЛ та широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили.

Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

На думку апеляційного суду, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такі висновки апеляційного суду повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Крім того, апеляційний суд констатує, що оскільки жодної передбаченої законом підстави зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 що передувала складенню протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, не була а ні названа останньому працівниками поліції, а ні відображена у наявних в матеріалах справи відомостях, тому у зв`язку з відсутністю підстав для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, всі докази у справі, отримані після такої зупинки необхідно вважати недопустимими, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на наступне, так з матеріалів провадження, а саме із відеозапису, який досліджений судом як першої так і апеляційної інстанції вбачається, що працівник поліції підійшовши до автомобіля, яким керував ОСОБА_1 одразу без пояснення причин зупинки транспортного засобу став пропонувати останньому надати посвідчення водія, а після висловлення підозр у тому, що водій знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, останнюму було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що одразу після фіксування у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера відеозапис завершується.

Таким чином, апеляційний суд не може констатувавати, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 право у разі незгоди з результатами даного огляду пройти його в закладі охорони здоров`я.

Більше того, у ОСОБА_1 навіть не запитувалось чи згоден він з такими результатами огляду.

Крім того, як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що наполягав на огляді у закладі охорони здоров`я, проте йому в цьому було відмовлено.

Враховуючи той факт, що відеозапис закінчився, дане твердження ОСОБА_1 має бути витлумачено на його користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з ч. 1ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Оскільки матеріали справи не містять допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, то постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження у справі закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Кравченка С.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну захисника ОСОБА_1 - адвоката Кравченка С.М. - задовольнити.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2023 року у відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя О.Ю. Грошева