ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1482/23 Головуючий в 1 інст. Дмитрюк О.В.
Провадження № 33/807/257/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 3 ст. 172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шевченко А.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Шевченко А.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн., стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя місцевого суду встановив, що 16 лютого 2023 року о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді механіка - водія військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, виконуючи обов`язки військової служби за призначенням, знаходився на території тимчасового розташування підрозділу в АДРЕСА_2 в стані наркотичного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко А.В. вважає оскаржувану постанову такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що у протоколі не зазначено які норми Внутрішнього статуту ВС, Дисциплінарного Статуту порушив військовослужбовець, у матеріалах справи відсутні достовірні докази про наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме, перебування останнього в нетверезому стані (алкогольного сп`яніння) під час того, як він з`явився на територію підрозділу військової частини НОМЕР_2 та виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння та взагалі відсутні докази про той факт, що ОСОБА_1 з`явився та перебував.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутній відеозапис проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того вказує, що зі змісту висновку №1201 від 16 лютого 2023 року, складеного о 19 год. 50 хв. щодо результатів такого огляду вбачається, що обстежувану особу оглянуто лікарем ОСОБА_2 , даних про присутність свідків 16 лютого 2023 року на момент проходження ОСОБА_1 медичного огляду не зазначено.

Звертає увагу на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції було проведено з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, а відтак вважається недійсним.

Вказує, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 16 лютого 2023 року відносно ОСОБА_1 встановлено, що свідки також відсутні.

Також вказує, що судом не було взято до уваги той факт, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення є не зрозумілим ким та коли було направлено ОСОБА_1 для проведення медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, направлення відсутнє.

Просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Крім того, разом з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, захисник посилається на те, що ОСОБА_1 стало відомо про наявність оскаржуваної постанови у військовій частині, коли вже надійшла постанова по виконавчому провадженню про примусове стягнення, а саму постанову захисником було отримано лише 24 січня 2024 року, тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Апеляційним судом встановлено, що місцевий суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , належним чином про час та день розгляду справи його не повідомив. Матеріали провадження не містять відомостей на спростування тверджень захисника про отримання ним копії постанови суду 24 січня 2024 року.

Суд апеляційний інстанції враховуючи вказане, дійшов до висновку, що ОСОБА_1 за таких обставин пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а відтак цей строк підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду, адвокат Шевченко А.В. підтримала апеляційну скаргу та зазначила, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності. На теперішній час проходить військову службу.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, присутність його захисника - адвоката Шевченко А.В., яка зазначила про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю остатнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, частиною 3 статті 172-20 КУпАП передбачено, крім іншого, і притягнення до адміністративної відповідальності за вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби у стані наркотичного сп`яніння, вчинені в умовах особливого періоду.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері військової дисципліни.

Об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення полягає у проходженні військової служби та виконання обов`язків військової служби за призначенням, в умовах воєнного стану, у стані наркотичного сп`яніння.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці визнаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, встановивши обставини справи, суд зазначив, що 16 лютого 2023 року о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді механіка - водія військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, виконуючи обов`язки військової служби за призначенням, знаходився на території тимчасового розташування підрозділу в АДРЕСА_2 в стані наркотичного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, встановлених у постанові суду, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема, обґрунтовуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суд виходив з даних, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення ДНЗ-2/225 від 16.02.2023 р., відповідно до якого солдат ОСОБА_1 перебував на території тимчасового розташування підрозділу в стані наркотичного сп`яніння;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 16 лютого 2023 р., в яких він зазначив, що з протоколом згоден, свою провину визнав та щиро розкаявся;

- копією військового квитка на ім`я ОСОБА_1 ;

- висновком лікаря-нарколога КНП «ОКЗНПД» ЗОР № 1201 від 16 лютого 2023 р., з результатом перебування ОСОБА_1 у стані гострої інтоксикації амфетамінами, марихуаною. Вказаний висновок підписаний власноруч ОСОБА_1 без зауважень.

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Відповідаючи на доводи сторони захисту порушення процедури огляду ОСОБА_1 на виявлення стану сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутній відеозапис події та не залучено двох свідків, слід зазначити наступне.

Так, стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження їх версії про те, що 16 лютого 2023 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим, на думку апеляційного суду, апеляційна скарга в цій частині є необґрунтована.

Також суд зауважує, що сторона захисту не заперечує факту проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

За таких обставин, проведений 16 лютого 2023 року медичний огляд військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР не є таким, що проведений з порушенням будь-яких положень ст. 266-1 КУпАП, тому не може бути визнаний недійсним.

При цьому, належить також врахувати, що згідно статті 266-1 КУпАП, застосування технічних засобів відеозапису або залучення двох свідків під час проведення огляду, здійснюється тільки у випадку, коли огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, проводить уповноважена на те посадова особа із використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У цій справі огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 проводив не посадова особа ВСП, а лікар-нарколог у закладі охорони здоров`я, а тому були відсутні підстави для застосування технічних засобів відеозапису або залучення двох свідків.

Суд також бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями офіцера Військової служби правопорядку - майора ОСОБА_3 під час складання ним протоколу та адміністративних матеріалів за цим протоколом, а також дій лікаря-нарколога ОСОБА_2 під час проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 та його захисник не скористалися своїм конституційним та процесуальним правом і не оскаржували дії цих посадових осіб, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії цих осіб до їх керівництва або до відповідних вищих посадових осіб, хоча мали для цього достатньо часу.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій майора ОСОБА_3 під час складення ним протоколу, направлення ОСОБА_1 до медичної установи для проходження огляду та стан сп`яніння та дій лікаря-нарколога ОСОБА_2 при огляді ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та складання висновку від 16 лютого 2023 року.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу або проведення медичного огляду ОСОБА_1 на виявлення стану наркотичного сп`яніння, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи встановлені обставини, апеляційна інстанція вважає, що місцевий суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Разом з цим, проаналізувавши матеріали справи, доводи адвоката Шевченко А.В., надані у судовому засіданні, апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суддя районного суду не врахував дані про особу правопорушника, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З оскаржуваної постанови судді вбачається, що призначивши адміністративне стягнення ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 34000, 00 гривень, суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону і, при наявності альтернативного розміру стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, призначив стягнення, яке не відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Так, мотивуючи своє рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000, 00 гривень, посилаючись на обставини справи та дані про особу ОСОБА_1 , суддя районного суду не врахував тієї обставини, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, між тим, на даний час продовжує проходити військову службу, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває.

За таких умов адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000,00 гривень, суд вважає занадто суворим, а тому постанова судді районного суду підлягає зміні в частині розміру адміністративного стягнення.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , відповідно до вимог статей 23, 33 КУпАП, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу порушника, який, відповідно до матеріалів адміністративної справи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, продовжує проходити військову службу, а також той факт, що в матеріалах справи відсутні відомості про перебування ОСОБА_1 на обліку в наркологічному диспансері.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, керуючись вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе частково задовольнити апеляційну скаргу, змінити постанову суду першої інстанції в частині розміру накладення адміністративного стягнення та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, яке буде достатнім та справедливим, та відповідатиме меті адміністративного стягнення по даній справі.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Шевченко А.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шевченко А.В., задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/1482/23