Номер провадження: 33/813/1403/24
Номер справи місцевого суду: 496/7794/23
Головуючий у першій інстанції Портна О.П.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Полубок Наталії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 17 квітня 2024 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (а.с. 25-28).

01 травня 2024 року адвокат Полубок Наталія Анатоліївна в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 17 квітня 2024 року, в якій просить суд постанову скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що поліцейським не було дотримано вимоги Інструкції в частині здійснення безперервної відео фіксації з моменту початку виконання службових обов`язків та до їх завершення, внаслідок чого не було зафіксовано розмову з водієм та процедура складання адміністративних матеріалів. При цьому, працівниками поліції також не було роз`яснено права особи відносно якої складено протокол, в тому числі й не роз`яснено його право на правову допомогу. Апелянт також зазначає в свою чергу на відсутність двох свідків, які б підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, апелянт стверджує, що все ж таки проходив огляд на стан сп`янінням за допомогою технічного засобу «Драгер», який показав 0,21 проміле, що свідчить про факт не перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, проте, оскільки працівник поліції наполягав на відмові від проходження огляду, він все ж таки відмовився (а.с. 30-36).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2024 року справа була розподілена головуючому судді Толкаченко О.О. (а.с. 39). Справу призначено до розгляду (а.с. 40).

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 2421/0/15-24 від 08.08.2024 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2024 року справа було розподілено на головуючого суддю Дришлюка А.І. (а.с. 45-46).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.08.2024 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с. 47-48).

В судове засідання з`явився представник апелянта адвокат Полубок Наталя Анатоліївна та безпосередньо особа, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1 , який було надано під запис відповідні пояснення відносно подій, що відбувалися в день складення протоколу про адміністративне правопорушення. Особа в свою чергу повідомила, що в день складення протоколу був зупинений працівниками поліції та в ході спілкування з якими йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, на що останній погодився. В подальшому, згідно пояснень ОСОБА_1 ним було пройдено відповідний огляд за допомогою газоаналізатору Драгер із встановленням результату огляду 0,21 проміле. При цьому, особою було зазначено, що в даній ситуації опинився вперше та, розгубившись, отримавши такий результат, намагався якось домовитися з поліцейськими. Натомість, в подальшому було повідомлено, що буде складатися протокол за ч. 1 ст. 139 КУпАП та про необхідність фіксування на відеозапис факту відмови від проходження огляду. Фактично відеозапис було зроблено за його згодою після вказівки поліцейського про необхідність відео фіксації, під умовою що автомобіль не буде вилучено, а він далі продовжить рух. Адвокат Полубок Н.А. також звернула увагу суду на «театральний постановочний характер» відеозапису, про що свідчить те, що коли поліцейський підійшов на відеозапису до автомобіля у її клієнта вже була відкрита «Дія» на телефоні, а стандартна процедура в момент зупинки взагалі відсутня на відеозапису.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта та його представника, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення відповідного адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього повністю підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 552749 від 22.10.2023 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до якого зазначено, що огляд не проводився; дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівником поліції перебував за кермом автомобіля «Ford Focus». Під час спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції повідомив про ознаки алкогольного сп`яніння у водія та запропонував йому пройти тест на місці зупинки за допомогою приладу на що ОСОБА_1 відповів відмовою. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі також відмовився. ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, на що ОСОБА_1 не заперечував. Працівник поліції зазначив, ОСОБА_1 , що його відсторонено від керування.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, при розгляді справ вказаної категорії слід враховувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції. Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема, це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998). ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»). Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально-правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 552749 вбачається, що ОСОБА_1 22.10.2023 року близько 11 год. 35 хв. в Одеській області Біляївського району по а/д Київ-Одеса 432 керував транспортним засобом Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 130 КУпАП, підставою для застосування санкції даної статті є встановлення всіх обов`язкових умов даного правопорушення, відповідно факту керування особою транспортним засобом, перебування водія в стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів або ж відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів.

При цьому, згідно положень Інструкції, затвердженої Наказом Міністерством внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, яка, в свою чергу, визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, підставами для проведення огляду, в тому числі, звернення працівника поліції до особи з відповідною пропозицією щодо проведення такого огляду з метою встановлення перебування/не перебування такої особи в стані сп`янінням, є не лише наявність у поліцейського відповідної підозри, а й безпосередньо наявність в такої особи відповідних ознак даного стану, встановлених розділом 1 вищезазначеної Інструкції, а саме п. 3, котрий містить перелік ознак алкогольного сп`янінням, та п. 4 вказаного розділу, що містить перелік ознак наркотичного сп`яніння. Відповідно п. 3 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно наведеної Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4).

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, а саме за п. 6 розділу Х, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, відеозапис може бути належним та достатнім доказом в тому разі, якщо відтворює всю процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення (з дотриманням вимог законодавчої процедури від зупинки до проставлення підпису на протоколі та ознайомлення водія з ним) та підтверджує наявність необхідних умов, визначених диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП (факт керування транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння (порушення координації рухів, мови, тремтіння пальців рук тощо).

В якості додатків до протоколу було долучено відеозапис з боді камер працівників поліції, а саме 1338/16, тривалістю 13 хв. 05 сек., на який також міститься посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові та згідно змісту якої дане відео в повній мірі підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проаналізувавши наявний відеозапис, апеляційним судом встановлено, що відео фіксація зазначених в протоколі подій відбувається вже з моменту надання особою посвідчення водія та реєстраційного документу на авто, яке в свою чергу вже було припарковано на узбіччі дороги та з вимкненим двигуном. В подальшому даний відеозапис фіксує пропозицію поліцейського щодо проходження огляду, відмову особи від проходження та складення адмін матеріалів. Натомість, фіксації руху транспортного засобу, моменту зупинки та подальше відтворення подій, які відбувалися в день складення протоколу, безпосередньо у відповідності до вищенаведених положень Інструкції затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, яка в свою чергу закріплює відповідні положення, якими повинні керуватися працівниками поліції під час складення адмін матеріалів, долучений відеозапис не містить. Відповідної фіксації роз`яснення працівниками поліції особі порядку проходження огляду на стан сп`яніння, в тому числі й безпосередньо його прав, включаючи право на правовому допомогу, наявний відеозапис також не містить.

Разом з тим, слід також зазначити, що особою, яка притягується до відповідальності безпосередньо в судовому засіданні під запис було повідомлено інформації щодо його згоди на пропозицію поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в тому числі його подальше проходження такого огляду із встановленням результатів огляду 0, 21 проміле. Дані пояснення останнім також було надано й в суді першої інстанції безпосередньо в судовому засіданні 26.01.2024 року, що також вбачається з протоколу судового засідання Біляївського районного суду Одеської області та зазначається в оскаржувані постанові. Натомість, відсутність в матеріалах справи повного відеозапису подій, позбавляє апеляційний суд в повній мірі перевірити вищенаведені пояснення апелянта щодо обставин подій, котрі відбувалися в день складення протоколу. При цьому, згідно даного відео, фіксація подій розпочинається о 11 год 44 хв., натомість протокол про адміністративне правопорушення складено о 11 год. 40 хв., а направлення на відповідний огляд, від якого згідно складених поліцейськими адмін матеріалів особа відмовилася, об 11 год. 35 хв., що в свою чергу підтверджує доводи апелянта в цій частині та відповідно викликає певні суперечності щодо часу зупинки транспортного засобу та загалом у відтворенні всіх обставин подій, що відбувалися 22.10.2023 року.

Окрім того, зі змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу вбачається, що працівниками поліції у останнього було виявлено певні ознаками алкогольного сп`яніння, на підставі наявності яких поліцейські звернулися до особи із відповідною пропозицією щодо проходження огляду, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та почервоніння очей. Натомість, з долученого відео не вбачають будь-які дії поліцейського, спрямовані на виявлення в ході спілкування зазначених ознак, лише зазначення поліцейським дослівно «від вас запах алкоголю, а тому будете на місці проходити огляд» (00 хв. 26 сек. відео). При цьому, інші зазначені в протоколі ознаки алкогольного сп`яніння, згідно долученого відеозапису, в особи не вбачаються.

При цьому, положеннями вищезазначеної Інструкції, яка визначає процедуру проведення огляду, безпосередніми підставами для проведення огляду, в тому числі, звернення працівника поліції до особи з відповідною пропозицією щодо проведення такого огляду з метою встановлення перебування/не перебування такої особи в стані сп`янінням, є безпосередньо наявність в такої особи відповідних ознак даного стану, встановлених розділом 1 вищезазначеної Інструкції. Тобто, дані ознаками сп`яніння повинні бути встановлені працівниками поліції у особи, в тому числі й наведені в протоколі від 22.10.2023 року щодо наявності у ОСОБА_1 таких ознак. Однак, зважаючи на вищенаведені встановлені апеляційним судом обставини справи, враховуючи в тому числі й на наявний відеозапис подій, відповідні підстави, передбачені наведеної Інструкцією, а саме щодо звернення до ОСОБА_1 з вимогою щодо проходження огляду, у працівників поліції в даному випадку були відсутні, що в свою чергу підтверджує доводи апелянта в цій частині.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зауважити, що оскільки у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права, а абсолютне виконання закону призводить до найбільшої несправедливості (надто суворе тлумачення закону породжує несправедливість), то формально зафіксована відмова за вище встановлених обставин, в тому числі, за відсутності належної правової допомоги, що є порушенням ст. 268 КУпАП, не може вважатись безумовною підставою, в даному випадку, для притягнення особи до адміністративної відповідальності, як власне і сама по собі тяжкість інкримінованого складу адміністративного правопорушення, на яке розповсюджуються всі гарантії вставлені законом для кримінальних правопорушень.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене у сукупності, оскільки доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку щодо передчасності висновків суду першої інстанції відносно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому зважаючи на встановлені судом обставини справи, оскаржувана постанова Біляївського районного суду Одеської області від 17 квітня 2024 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП підлягає скасуванню та провадження по справі закриттю, у зв`язку із відсутність в діях останнього складу інкримінованого останньому адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Полубок Наталії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 17 квітня 2024 року скасувати.

Провадження по справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк