Номер провадження 3/754/2014/24
Справа №754/4163/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши матеріали, що надійшли з Деснянського УП ГУНП в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП 302614 від 05.03.2024 року, 05.03.2024 року о 00 год. 05 хв. за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 44/2 гр. ОСОБА_1 на транспортному засобі «Опел Астра» д.н.з. НОМЕР_1 надавав послуги таксі з перевезення пасажирів без будь-яких дозвільних документів, одержання яких передбачене законодавством, чим вчинив адміністративне правопорушення за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні був присутній адвокат Гайдаш Олександр Володимирович, який представляв інтереси особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнають та заперечували факт вчинення адміністративного правопорушення, та пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення є незаконним та необгрунтованим. Вказав, що ОСОБА_1 не здійснював підприємницьку діяльність, тобто не веде діяльність самостійно, систематично, яка містить ознаки підприємницької діяльності в розумінні спеціалізованого законодавства, а долучені до матеріалів справи протокол, пояснення особи, яка насправді не давала будь-яких свідчень та власноручно не писала пояснення, та відеозапис не є належним та достатніми доказами вчинення особою адміністративного правопорушення. Надані поліцією докази суд має оцінити згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» та спростувати доводи про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, передбачено, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди). Диспозиція статті 164 КУпАП має бланкетний характер, оскільки відсилає до законів, які регулюють, зокрема, порядок здійснення певних видів господарської діяльності, що потребують ліцензування або державної реєстрації. Згідно до ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Згідно положень ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», визначено, що ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та н=громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають таки види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Згідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», що господарська діяльність це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку. Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. Крім того відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку. Очевидно, що транспортний засіб Опел Астра на якому пересувався ОСОБА_1 не відповідає критеріям «таксі» згідно до положень Закону України «Про автомобільний транспорт». Таким чином, відповідно до вищезазначених норм, для притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП мають існувати докази того, що він здійснював саме господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень паспжирів на таксі без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії. Між тим, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Тобто матеріали справи не містять інформації скільки разів та як часто здійснював перевезення ОСОБА_1 , чи існують інші дані про систематичність такої діяльності, також не вказано жодного свідка, який би міг підтвердити факт регулярних перевезень. Аналогічна позиція дотримується Київський апеляційний суд постанові від 22.01.2024 у справі № 753/21248/23, також у постанові від 24.01.2024 у справі № 759/20871/23. Отже, незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється безпосередньо особою, на власний ризик, самостійно (ініціативно) та систематично.

При дослідженні матеріалів справи та враховуючи надані пояснення представником особи що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Гайдаш О.В. судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 254, 256 КУпАП основним джерелом доказів події, обставин правопорушення та вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином, описання самого правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом його вчинення особою, а тому для підтвердження порушення ч. 1 ст. 164 КУпАП, працівники поліції мали б встановити, відповідно до ст.251 КУпАП, інші докази, які б надавали можливість відтворити дійсні обставини правопорушення, яке мали місце. Всупереч цьому, інших доказів (пояснень свідків, відеозапис правопорушення тощо) працівниками поліції надано не було.

Сам по собі протокол про вчинення адміністративного правопорушення не є беззаперечним доказом наявності складу правопорушення під час розгляду справи в суді.

Відповідно до положень ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

За положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 року, заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15.10.2010 року, заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 року, заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 року, заява №12167/04).

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адмінстративного правопорушення.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що справа підлягає до закриття провадженням у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 164 ч. 4, 245, 247, 252, 256, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови

Суддя: Таран Н.Г.