Провадження № 33/824/1444/2024 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ст. 122-4, ст. 124,
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шимко Андрія Олександровича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2023 року серії ААД №786685 16 вересня 2023 року о 00 годині 50 хвилин, в с. Ходосівка по вул. Леоніда Кеденюка, 18, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AUDI А4» з номерним знаком НОМЕР_1 та після скоєного ДТП за його участю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння вживав алкоголь. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.10є Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2023 року серії ААД №486684 16 вересня 2023 року о 00 годині 50 хвилин в с. Ходосівка по вул. Леоніда Кеденюка, 18, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 ,не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно керувати на її зміни, у результаті чого втратив керування транспортним засобом та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «INFINITI Q70», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій зазнав матеріального збитку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.1, 2.3 б Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2023 року серія ААД№ 335939 16 вересня 2023 року о 00 годині 50 хвилин в с. Ходосівка по вул. Леоніда Каденюка, ОСОБА_1 керував автомобілем «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснивши наїзд на автомобіль «INFINITI Q70», номерний знак НОМЕР_2 , що стояв, після чого місце пригоди залишив. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.10а Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 ( вісімдесят) коп.

Ухвалюючи зазначену постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, вина у вчиненні зазначених правопорушень є доведеною зібраними у справі доказами.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Шимко А.О. подавапеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року у справі №369/17021/23, а саме в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП - провадження закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП - закрити провадження за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Шимко А.О. просить взяти до уваги, що 16 вересня 2023 року ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив наїзд на автомобіль «INFINITI Q70», номерний знак НОМЕР_2 . Оскільки наїзд стався пізно вночі і пошкодження були незначні він вирішив не повідомляти про ДТП правоохоронні органи, а відшукати власника та відразу відшкодувати йому збитки, що й було зроблено та підтверджується розпискою від 18 вересня 2023 року. Стосовно інкримінованого порушення п. 2.10є ПДР України вказує, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та в матеріалах справи жодним чином не встановлено чи перебував він у стані сп`яніння на момент спілкування з працівниками поліції. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся. Враховуючи викладене, захисник ОСОБА_1 адвокат Шимко А.О. вважає, що вина його підзахисного у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 130 КУпАП не доведена чіткими, переконливими та законними доказами, а тому оскаржувана постанова підлягає зміні з урахуванням доводів в апеляційній скарзі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шимко А.О., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.10а Правил дорожнього руху визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Пунктом 2.10є Правил дорожнього руху визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до п. 2.3б Правил дорожнього руху Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП (в редакції закону на момент вчинення пригоди) залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення місця ДТП та ч. 4 ст. 130 КУпАП щодо вживання алкогольних напоїв після ДТП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2023 року серія ААД № 335939 вбачається, що 16 вересня о 00 годині 50 хвилин в с. Ходосівка по вул. Леоніда Каденюка, ОСОБА_1 керував автомобілем «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на автомобіль «INFINITI Q70», номерний знак НОМЕР_2 , що стояв, після чого місце пригоди залишив.

Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в зазначеній частині, місцевий суд виходив з того, що вина у вчиненні зокрема адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення місця ДТП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Разом з тим, як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, такий запис розпочинається з спілкування працівників поліції з водієм на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Жодного доказу залишення ОСОБА_1 місця ДТП матеріали справи не містять, як і не містять доказів щодо здійснення працівниками поліції його розшуку після вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, висновки місцевого суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні п. 2.10а Правил дорожнього руху, а відтак і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП є помилковими.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2023 року серії ААД №786685 16 вересня 2023 року о 00 годині 50 хвилин, в с. Ходосівка вул. Леоніда Кеденюка, 18, керував транспортним засобом «AUDI А4» з номерним знаком НОМЕР_1 та після скоєного ДТП за його участю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння вживав алкоголь.

Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в зазначеній частині, місцевий суд виходив з того, що вина у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме вживання алкоголю після ДТП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд не погоджується з зазначеними висновками місцевого суду з наступних підстав.

Оскаржуючи рішення місцевого суду в зазначеній частині, ОСОБА_1 вказує, що алкогольних напоїв він не вживав. По приїзду працівників поліції розгубився та вказав, що вживав алкоголь після ДТП, однак це не відповідає дійсності.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 дійсно вказав працівникам поліції, що вживав алкоголь після вчинення ДТП.

В той же час, будь-яких інших доказів, на підтвердження факту вживання ОСОБА_1 алкоголю після ДТП матеріали справи не містять. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції не провели.

З диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП вбачається, що вказаною статтею закону передбачено відповідальність саме за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.

Згідно положень ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за вказаною частиною ст. 130 КУпАП, особа, що складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна мати в своєму розпорядженні достатні та належні докази, що беззаперечно доводять вчинення таких дій порушником.

Визнання ОСОБА_1 факту вживання ним алкоголю, здійснене ним на місці ДТП в ситуації, що склалася, за відсутності належної правової допомоги не може бути покладено в основу обвинувачення, оскільки ОСОБА_1 вказаний факт заперечував як в місцевому суді так і в суді апеляційної інстанції.

За відсутності будь-яких інших доказів, на підтвердження факту вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після ДТП, місцевий суд не мав підстав покладати визнавальні пояснення останнього в основу обвинувачення.

Так, в п. 79 рішення Європейський суд з прав людини у справі «Бортюк проти України» підкреслює, що, хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист захисником, офіційно призначеним в разі такої необхідності, не є абсолютним, воно становить одну з основоположних ознак справедливого судового розгляду (див. згадане рішення у справі «Пуатрімоль проти Франції», п. 34). Як правило, підозрюваному має бути надано можливість скористатися послугами захисника з моменту першого допиту міліцією, якщо в світлі обставин конкретної справи немає переконливих підстав для обмеження цього права. Право на захист буде, в принципі, непоправно порушено, якщо при засудженні особи судом використовуватимуться визнавальні показання, отримані під час допиту за відсутності доступу до захисника (див. рішення від 27 листопада 2008 р. у справі «Сальдуз проти Туреччини» (Salduz v. Turkey) [ВП], заява № 36391/02, п. 55).

Наведене узгоджується із постановами Верховного Суду у складі КАС у справі № 537/2088/17 від 15 травня 2019 року та у справі № 177/525/17 від 08 липня 2020 року, в якій суд відхилив доводи скаржника Управління патрульної поліції про правомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку з тим, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем не заперечується, оскільки уважає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано.

На зазначені обставини місцевий суд уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07 листопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду в цій частин підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 не заперечує.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення повністю підтверджується зібраними у справі доказами, а саме схемою місця ДТП, в якій зафіксовано пошкодження транспортних засобів, поясненнями свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що бачив як автомобіль АУДІ білого кольору здійснив наїзд на автомобіль Інфініті чорного кольору.

Під час перегляду справи в апеляційному порядку, захисник ОСОБА_1 адвокат Шимко А.Ю. подав заяву, в якій просив змінити постанову місцевого суду в частині накладеного стягнення за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, апеляційна скарга в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

За змістом ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З оскаржуваної постанови місцевого суду вбачається, що суд, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні трьох правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, наклав на останнього адміністративне стягнення за вчинення усіх трьох правопорушень, однак в межах санкції за найбільш серйозне правопорушення, тобто в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Зазначене дає суду підстави вважати, що накладене на ОСОБА_1 стягнення включає в себе і стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Оскільки підстав до скасування постанови місцевого суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП апеляційним судом не встановлено і апелянтом не наведено, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова місцевого суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шимко Андрія Олександровича задовольнити частково.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП скасувати та провадження у справі в цій частині закрити з підстав визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. та стягнення судового збору залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв