Справа № 344/5643/24
Провадження № 23-з/4808/47/24
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В.В.
Суддя-доповідач Кукурудз
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Васильєва О.П.

в с т а н о в и в:

Постановою судді Івано-Франківського міського суду від 23.05.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Васильєва О.П.

30.08.2024 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відвід судді Васильєва О.П.

Клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Васильєва О.П. передано на розгляд у визначеному порядку встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Васильєва О.П.

14.09.2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про відвід судді Васильєва О.П.

Дослідивши доводи відводу, суддя вважає, що заявлений відвід судді Васильєва О.П. слід відхилити з наступних підстав.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Норми чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок вирішення клопотання про відвід судді, який розглядає справу, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пункт 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція) (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, таст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, має визначатись за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (вісник ВСУ № 4/2008 стор. 31).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпеченні судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності, про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.

Ст. ст.75,76 КПК України передбачені обставини, що виключають участь судді в розгляді справи, а також встановлена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи. Зокрема передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Встановлено, що справа у передбачений законом строк, призначена до апеляційного розгляду з повідомленням учасників судового розгляду про час та місце судового засідання.

Доводи в клопотанні про те, що суддя Васильєв О.П. упереджено ставиться до розгляду даної категорії справ та може винести не справедливе рішення є необгрунтовані та безпідставними, та не можуть слугувати для відводу судді.

Інших підстав, які викликали б сумніви в об`єктивності чи безсторонності судді Васильєва О.П. заявник не навів.

А тому, наведені аргументи про відвід, не можуть бути підставою для відводу судді з огляду на положення ст.75,76 КПК України.

Суддя вважає, що зазначені в клопотанні обставини не дають підстави вважати, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 суддею Васильєвим О.П. може викликати у стороннього спостерігача сумніви в його неупередженості.

За таких обставин, з метою забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки ним не наведено переконливих доводів про наявність в даному випадку обставин, що виключають участь в розгляді справи судді, клопотання про відвід судді Васильєва О.П. не ґрунтується на вимогах закону, а тому в задоволенні необхідно відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст.80,81 КПК України-

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо відводу судді Васильєва О.П.

Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП передати для продовження апеляційного розгляду суддею Васильєвим О.П.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Б.І. Кукурудз