Справа № 522/884/24
Провадження по справі № 3/522/8761/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Урум Т.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілого - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Янголенко О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого інспектором УПП в Одеській області ДПП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 534597 від 05.01.2024 року вбачається, що 05.01.2024 року о 22 год. 23 хв., громадянин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі на нерегульованому перехресті вул. Рішельєвській/Жуковській з увімкненими проблисковими маяками червоного та синього кольорів та звуковим сигналом здійснив виїзд з перехрестя на заборонений червоний знак світлофора та не надав перевагу в русі транспортному засобу «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 та не забезпечив безпеку дорожнього руху, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на дозволений зелений сигнал світлофора, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_1 , на думку інспектора УПП, який склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення, порушив вимоги п. 3.1, п. 8.7.3«е» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнав, просив провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що 05.01.2024 року о 22 год. 23 хв., рухаючись під час патрулювання по вул. Жуковського, виявив транспортним засіб, який був переобладнаний (встановлено систему прямого вихлопу) та у якого був відсутній задній бампер та який під час руху порушував вимоги ПДР України. З метою притягнення водія до адміністративної відповідальності почав переслідування вказаного транспортного засобу.

Наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. Рішельєвській/Жуковській завчасно подав спеціальний звуковий сигнал та включив проблискові маячки синього та червоного кольору, знизив швидкість та, витримавши паузу, надав можливість іншим учасникам дорожнього руху зреагувати на зміну дорожньої обстановки. Однак, на перехресті сталося зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Рішельєвській в напрямку вул. Єврейська. Вважає, що саме в діях водія ОСОБА_2 вбачається причинно-наслідковий зв`язок із ДТП.

В судовому засіданні представник потерпілого - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Янголенко О.С. просив провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свої доводи мотивував тим, що відповідно до п. 3.1 ПДР України водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та п. 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений. Право відступати від вимог ПДР України надається водіям оперативних транспортних засобів за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору та забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 3.1 ПДР України під безпекою дорожнього руху необхідно розуміти такий рівень безпеки, який дозволяє водіям інших транспортних засобів виконати вимоги п. 3.2 ПДР України, щодо надання дороги і забезпечення безперешкодного проїзду зазначеного транспортного засобу.

Згідно п. 3.2 Правил дорожнього руху у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Зазначив, що ОСОБА_1 рухався за кермом службового автомобіля з увімкненими проблисковими маяками червоного та синього кольорів та звуковим сигналом, а тому ОСОБА_2 мав можливість своєчасно виявити оперативний транспортний засіб «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 . Однак, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 був не уважним, оскільки згідно висновку КП «ООМЦПЗ» ООР № 000058 від 14.01.2024 року, знаходився в стані наркотичного сп`яніння, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не надав переваги в русі оперативному транспортному засобу, що призвело до ДТП.

Таким чином вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім того, згідно до вимог п.1.4 ПДР України - кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ПДР України.

Слід також зазначити, що відповідно до п.2.3.(б) ПДР передбачено, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.3.1 ПДР України - водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів(крім сигналів регулювальника),10,11,12,13,14,15,16,17,18,26,27та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Відповідно до 8.7.3. е) ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України, оперативні машини поліції та особи, які ними керують є учасниками дорожнього руху як і всі інші водії.

Перш ніж відступати від вимог ПДР України, водій оперативного автомобіля був зобов`язаний переконатися у тому, що він не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису з портативних відеорегістраторів поліцейських та відеозапису з камер спостереження «Безпечне місто», судом встановлено факт проїзду оперативного транспортного засобу «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 перехрестя вул. Рішельєвської/Жуковського з увімкненими проблисковими маяками червоного та синього кольорів та звуковим сигналом на заборонений червоний сигнал світлофору, що було пов`язано з оперативною необхідністю. Транспортний засіб «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , рухався по вул. Рішельєвській в напрямку вул. Єврейська на зелений сигнал світлофора, та, ніяк не зреагувавши зі зміну дорожньої обстановки, не надавши переваги в русі оперативному транспортному засобу, який рухався з увімкненими проблисковими маяками червоного та синього кольорів та звуковим сигналом та скоїв з ним зіткнення.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що, дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 та «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 , отримали механічні пошкодження внаслідок зіткнення, має прямий причинно-наслідковий зв`язок з тим, що саме водій транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 своїми діями не надав перевагу в русі водію оперативного транспортного засобу марки «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався із увімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольору та звуковим сигналом, вчасно не прийняв міри до зупинки свого автомобіля «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого відбулась ДТП, на що вказує, зокрема, схема місця ДТП, місце зіткнення та розміщення транспортних засобів, локалізація їх механічних пошкоджень, а також переглянуті в судовому засіданні відеозаписи.

Оцінюючи показання ОСОБА_1 , представника потерпілого - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Янголенко О.С. на предмет їх правдивості та відповідності обставинам справи, з урахуванням сукупності інших досліджених судом доказів, зокрема відеозаписів, суд вважає, що ОСОБА_1 рухався з дотриманням Правил дорожнього руху України по вул. Жуковського в напрямку вул. Рішельєвської, а саме під час наближення до перехрестя завчасно ввімкнув проблискові маячки червоного та синього кольорів та звуковий сигнал, переконався в безпечності свого маневру та не мав технічної можливості уникнути зіткнення, а фактичні дії водія ОСОБА_2 , який не врахував дорожньої обстановки, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

При цьому, суд враховує, що відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі.

Таким чином, суд констатує, що за встановлених судом обставин справи та за досліджених доказів, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували причинний зв`язок між діями ОСОБА_1 та наслідками ДТП.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) де ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

За результатами судового розгляду справи відносно ОСОБА_1 , суддею встановлені обставини, які беззаперечно вказують на необґрунтованість висновку поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, що наслідком ДТП стали саме протиправні дії вказаної особи та, відповідно, щодо наявності в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які стали наслідком ДТП, що спричинило пошкодження транспортних засобів при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, а висновки, викладені ІПП в Одеській області в протоколі про адміністративне правопорушення щодо винуватості ОСОБА_1 спростовуються поясненнями представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поясненнями ОСОБА_1 , дослідженим в судовому засіданні відеозаписами.

За таких обставин, з урахуванням положень п. 3.1, п. 8.7.3е Правил дорожнього руху України, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що дає суду підстави зробити висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, оскільки в ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів порушення водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України, а тому відсутня складова вищезазначеного правопорушення.

Враховуючи обставини, які встановлені в ході судового розгляду вказаної адміністративної справи, вважаю, що наслідки у виді ДТП не перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із діями водія ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене та згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.124, 247, ст.256 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за 124 КпАП України - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ