ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2786/24 Справа № 205/4898/24 Суддя у 1-й інстанції - Таус М. М. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до встановлених судом обставин, 17 лютого 2024 року о 18 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_1 , рухаючись в Новокодацькому районі міста Дніпра по проспекту Івана Мазепи біля будинку 58, керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком № 684 лікаря-нарколога «КП ДБКЛПД» ДОР від 20.02.2024 року.

З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог матеріального та процесуального права, недотримання процедури проходження огляду.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази вчинення правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом обставин його винуватості.

Вказує, що був зупинений поліцією за порушення ПДР, а саме перетин суцільної лініїі, за що було складено постанову про адміністративне правопорушення. На місці без роз`яснень прав, через що був позбавлений права на захист, було проведено огляд особистих речей (карманів, сумки, салону автомобіля, багажника). Не виявивши нічого забороненого, один з поліцейських повідомив, що відчуває запах алкоголю з порожнини його рота та запропонував пройти огляд на місці за допомогою приладу Драгеру, не роз`яснивши при цьому порядок його застосування.

З першого разу прилад не спрацював, після другого продуття поліцейський, не показавши результат, заявив, що Драгер показує 0,51 проміле, та на його заперечення запропонував проїхати до медичного закладу для проведення огляду.

Продуття Драгеру у медичному закладі показало 0,48 проміле. У зв`язку з тим, що покази різняться, йому було запропоновано здати аналіз сечі, після чого повідомлено, що результат можливий через 10-12 днів. Посвідчення водія не забирали, ніяких документів не складали, копії не вручали, нічого не підписував, нікуди не викликали.

Вважає, що огляд на стан сп`яніння проведений з істотними порушеннями вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного та наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2025 року №1452/735, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що огляд ОСОБА_1 проведено з використанням приладу, що має сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, дотримання строку калібрування.

Зауважує, що йому не були роз`яснені його права та були порушенні правила проведення огляду особистих речей на місці зупинки; правила використання відеозапису; в матеріалах справи не зазначено, якими саме вимірюючими засобами проводився огляд як при продутті «Драгера», так і при медичного огляді в лікарні, не зазначено сертифікатів відповідності та перевірки їх дозволів на використання; медичний висновок складено з порушенням Інструкції, відсутній діагноз та не зазначено на підставі чого був зроблений висновок; порушено строк складання протоколу.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено через 52 доби, і копія його не була вручена.

ОСОБА_1 також вказує, що відеозапис поганої якості через що не є достовірним підтвердження стану алкогольного сп`яніння, кінець розмови з лікарем взагалі відсутній, та відсутній доказ видачі йому будь-яких документів.

Одночасно ОСОБА_1 порушене питання про поновлення строку апеляційного оскарження з посиланням на те, що в матеріалах справи зазначена адреса: АДРЕСА_1 , але це тимчасове житло, а зареєстрований він за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку із з цим ніяких поштових повідомлень не він, ні члени його родини не отримували. Також не отримував повідомлень на телефон, через що просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення; вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вважаю за необхідне його задовольнити з огляду на те, що оскаржуване рішення було винесено без участі ОСОБА_1 , а доводи апелянта про те, що він випадково дізнався про наявність оскаржуваної постанови лише 28.10.2024 року, отримавши її копію, матеріалами провадження не спростовуються, а тому вбачаються підстави для висновку про те, що строк апеляційного оскарження було пропущено із поважної причини та він підлягає поновленню.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Так, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 690475 від 04.04.2024 року, складеним уповноваженою особою, з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП, в якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; рапортом інспектора поліції, згідно із яким був зупинений автомобіль ВАЗ 2107, н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодився та результат вимірювання на приладі Драгер склав 0,51 проміле. У зв`язку з незгодою водія з результатом було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, де пройшов огляд на стан сп`яніння результат 0,48 проміле; висновком КП ДБКЛПД ДОР № 684 від 20.02.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 17.02.2024 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, на підставі якого було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, відеозаписом з нагрудних боді-камер працівників поліції зафіксовані події, які стались 17 лютого 2024 року, а саме процедура проходження огляду на стан сп`яніння водієм ОСОБА_1 на місці та у медичному закладі.

Після того, як поліцейські виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору Dreger Alcotest 6810 та результат огляду склав 0,51 проміле. На відеозаписі, а саме 18:31 хвилині зафіксовано процедуру проходження водієм огляду, де співробітниками поліції останньому роз`яснено порядок проходження огляду, надано одноразовий мундштук, після чого водій використав алкотестер та результати вимірювання склали 0,51 проміле. Після заперечень ОСОБА_1 та його незгоди з результатом, було запропоновано пройти огляд в медичному закладі у встановленому порядку. В медичному закладі ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору Dreger Alcotest 6810 та результат вимірювання склав 0,48 проміле. На питання ОСОБА_1 , чому різняться результати, йому було запропоновано пройти медичний огляд шляхом здачі аналізу сечі. В матеріалах справи міститься висновок КП ДБКЛПД ДОР № 684 від 20.02.2024 року, згідно із яким ОСОБА_1 17.02.2024 року перебував у стані алкогольного сп`яніння. Факту керування ним транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечував.

Судом вірно враховано у якості доказу долучений до матеріалів адміністративної справи на оптичному диску відеозапис, з якого вбачається, що співробітники поліції під час огляду ОСОБА_1 та складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли відповідно до вимог чинного законодавства та процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння і оформлення результатів такого огляду.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь - якої особи, яким здійснено достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію України, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.

Апеляційний суд зауважує, що факт керування транспортним засобом може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП. Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував, що він керував автомобілем.

Доводи ОСОБА_1 щодо не складення та не вручення йому копії постанови на місці, є необґрунтованими, оскільки працівниками поліції після отримання висновку про медичний огляд на стан сп`яніння, було направлено повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції ОСОБА_1 на адресу фактичного проживання, яку він назвав при складенні протоколу на місці: АДРЕСА_1 , що зафіксовано на відеозаписі, який міститься в матеріалах справи. У зв`язку з чим, доводи щодо не з`ясування поліцією його адреси проживання є безпідставними.

У даному провадженні суд першої інстанції грунтовно врахував відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті співробітника поліції. зважаючи на те, що вони узгоджуються із відомостями, отриманими з інших досліджених доказів, що мають об`єктивний характер, зокрема із відеозапису події.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що матеріалами справи поза розумним сумнівом підтверджується як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який апелянтом не заперечується, так і те, що при цьому ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що у свою чергу підтверджується доказом, правильність якого сумнівів не викликає, - медичним висновком за наслідками огляду в умовах медичного закладу (а.с. 4).

Вказані обставини є належними і достатніми підставами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та доводами апеляційної скарги, які в цілому мають формальний характер, вони не спростовуються.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції за результатами судового розгляду вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця