Справа № 404/3352/24
Номер провадження 3/404/1225/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м.Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Загреба Ірина Віталіївна, за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Шевченко М.Л., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої ФОП « ОСОБА_2 », яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ПП НОМЕР_1 ,

- за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Із протоколу:

ОСОБА_1 , 06.04.2024 р. о 13 год. 18 хв., керуючи з ознаками алкогольного сп`яніння транспортним засобом автомобілем «Hyundai Getz», д/н НОМЕР_2 по вул.Яновського, 102 в м.Кропивницький, у порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що працює в кафе. 06.04.2024 року в приміщенні кафе був поминальний обід. Дівчина попрохала її відігнати належний їй автомобіль, щоб виїхати зі стоянки. Вказала, що того дня вона випила коньяку. Згадує, що відмовилась від`їжджати, після чого приїхали патрульні поліцейські та вона була змушена сісти за кермо, щоб перегнати автомобіль. За для чого ввімкнула замок запалювання, однак не поїхала, а сам автомобіль в той момент лише «смикнувся». Зазначила, що має пошкодження голосового нерву, але діагноз наразі підтвердити в суді не може. Під час складення протоколу працівниками поліції та після його складення, вона через погіршення стану самопочуття швидку на місце події не викликала.

Захисник Шевченко М.Л. в судовому засіданні вказав, що її підзахисна ОСОБА_1 не погоджується із суттю адміністративного правопорушення, правопорушення, яке вона не вчиняла, що підтверджується наступним. Обгрунтування правової позиції: Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок. Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Вважає, що сам протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №610321 від 06.04.2024 року не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою той не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №610321 від 06.04.2024 року, ОСОБА_1 06.04.2024 року о 13 год. 18 хв. в м. Кропивницький, вул.Яновського, 102, керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння в стані алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції відмовилася чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Однак це не відповідає дійсності і фактичним обставинам, що мали місце. Згідно положень ч.1ст.130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом. Зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306(далі -ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Згідно п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Перелік підстав зупинення транспортного засобу вказаний ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» є вичерпним, а під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (ч.2 ст.35 цього Закону). Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною. Проте, інспектори патрульної поліції не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , матеріали справи не містять доказів руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , працівник патрульної поліції не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту керування автомобілем та невиконання ОСОБА_1 будь-яких вимог ПДР України. З відеозапису, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , не вбачається вимога про зупинку та сама зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази факту керування та зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 під час керування нею автомобілем, а тому і не було законних підстав вимагати у ОСОБА_3 , як водія проходити в законному порядку огляд на стан сп`яніння. Крім того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє. Щодо неправильності зазначення змісту адміністративного правопорушення. Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зміст діяння викладеного в протоколі №610321 не відповідає змісту ч.1 ст.130 КУпАП, а саме невірним є зазначення « ОСОБА_1 06.04.2024 року о 13 год. 18 хв. в м.Кропивницький, вул. Яновського, 102 керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння», оскільки відповідальність передбачено зокрема за «керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння». До того ж формулювання «з ознаками алкогольного сп`яніння» є припущенням та оціночним судженням, яке не свідчить про перебування особи саме в стані алкогольного сп`яніння в його юридичному визначенні. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості. Пунктом 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.7 Розділу І Інструкція №1452/735). Тобто законодавством передбачено огляд на місці зупинки та медичний огляд, якщо водій відмовляється від огляду на місці зупинки або незгодний з його результатами. Згідно п.6 Розділу X Наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 р. №1395 (далі - Наказ №1395) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Так, ОСОБА_1 не відмовлялася від проведення огляду на місці зупинки, а так само від медичного огляду. Підстав для проведення медичного огляду в даному випадку взагалі не було, відмова ОСОБА_1 від його проходження належним чином не зафіксована. Дії ОСОБА_1 щодо ухилення від медичного огляду в протоколі також не зазначені. Таким чином, фабула адміністративного правопорушення, яке нібито вчинила ОСОБА_1 , не відповідає змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, а суд в свою чергу позбавлений можливості здійснювати її уточнення, виправлення чи доповнення, оскільки це перебуває поза його компетенцією. Відеозапис знятий на портативний відеореєстратор працівника поліції з вимоги поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці не міститься безпосередньої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці або в медичному закладі висловленої в категоричній формі. Проте працівник поліції самостійно вирішив, що є відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на н користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності. Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Враховуючи викладене, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних і допустимих доказів, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на його користь. Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2021 року) тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом» рішення ЕСГО1 «Іраландія проти Сполученого Королівства « від 18.01.1978 року. У відповідності до роз`яснень викладених в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.01.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Заслухавши учасників, вивчивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суддя дійшла до такого висновку.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольною, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного. наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї етапі, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п.6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції №1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, у разі відмови водія на місці зупинки така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч.2 ст.266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції №1452/735). у разі відмови водія в медичному закладі цей факт засвідчується лише за участі працівника медичного закладу, що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується доказами, які суддя дослідила під час розгляду адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №610321 від 06.04.2024 року, яким підтверджується, що саме 06.04.2024 р. о 13-18 год., по вул.Яновського, 102 в м.Кропивницький, мало місце правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 (а.с.1); актом огляду на стан сп`яніння (а.с.2), направленням на огляд водія т/з (а.с.3); посвідченням водія (а.с.4), відеозаписом наявним в матеріалах справи на якому міститься рух транспортного засобу до моменту його зупинки (а.с.5).

Із зазначеного відеозапису можливо встановити, що за кермом дійсно перебувала ОСОБА_1 . Водночас, з наявного відеозапису вбачається, що гр. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку інспекторами патрульної поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з із застосуванням алкотестеру «Драгер» та в спеціалізованій медичній установі, від проведення якого ОСОБА_1 відмовилася.

Доводи в тій частині, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, спростовуються переглянутим відео, так само як і доводи останньої, що працівники поліції спровокували її до керування автомобілем.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому, будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.

Доречно зауважити і той факт, що дії працівників поліції були правомірними та відповідали вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735 та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушень вимог 2.5 ПДР України складений відповідно до вимог чинного законодавства.

При визначенні виду і розміру стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Зважаючи на обставини вчиненого правопорушення, письмові матеріали справи, пояснення учасників, вважаю, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки складу правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, і вона підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, як з особи, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.130 ч.1, 283-284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною за ст.130 ч.1 КУпАП, і накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, який підлягає сплаті на наступні реквізити: ГУК у Кіров.обл/тг м.Кропивн./21081300; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0011001; ; код бюджетної класифікації: 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк постанова надсилається для примусового виконання, в порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок, який підлягає сплаті на наступні реквізити: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (в графі «Призначення платежу» необхідно вказувати «Судовий збір за розгляд справи про адміністративне правопорушення»).

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда Загреба І.В.