Номер провадження: 33/813/1723/24
Номер справи місцевого суду: 523/2862/24
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одесивід 24.04.2024 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції
Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Також оскаржуваною постановою провадження по адміністративній справі в частині притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП закрито за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 08 лютого 2024 року близько 01 год 40 хв керував транспортним засобом марки «Audi A4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість рухів, поведінка не відповідає обстановці, бліде забарвлення обличчя) на вимогу працівника патрульної поліції від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5а Правил дорожнього руху. Водночас, ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою у бік співробітника УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Абраменка Євгенія Сергійовича, чим порушив громадський порядок та спокій громадян. На підставі чого, інспектором поліції були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та ст.173 КУпАП.
Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується з постановою суду першої інстанції з таких підстав:
- ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, пройшов такий огляд на місці;
- працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 та не зазначено в матеріалах справи, які саме ознаки та якого саме сп`яніння були у нього наявні, тоді як ані алкогольний напоїв, ані наркотичних препаратів не вживав;
- матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки автотранспортного засобу.
Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що участі в судовому засіданні суду першої інстанції не приймав, з оскаржуваною постановою ознайомився лише 29.05.2024 року та 31.05.2024 року звернувся із апеляційною скаргою.
Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Розгляд справи проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

При цьому, напередодні судового засідання ОСОБА_1 надіслав до апеляційного суду заяву про розгляд апеляційної скарги за відсутності апелянта.

Апеляційний суд вважає, що на стадії розгляду апеляційної скарги на оскарження постанови суду першої інстанції, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що учасник справи, будучи повідомленим про дату та час розгляду в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку його поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.
Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, копія постанови була отримана ним лише 29.05.2024 року що підтверджується його розпискою (а.с.45).
Апеляційна скарга на постанову судді першої інстанції до Суворовського районного суду м. Одеси 14.12.2023 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с. 46).
З урахуванням встановлених обставин, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останньому була вручена або надіслана судом першої інстанції копія оскарженої постанови в передбачений законом строк, а тому матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не спростовують.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння повністю доведена та підтверджується доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 852424 від 09.04.2024, яким зафіксовано, що 08.02.2024 о 01:40 год ОСОБА_1 , в м. Одеса, по вул. Штильова, 12, керував транспортним засобом ««Audi A4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість рухів, поведінка не відповідає обстановці, бліде забарвлення обличчя). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.
- відеозаписами нагрудних камер поліцейських Б/к 470945 зафіксовано, що на мобільному блокпосту зупинений транспортний засіб, за кермом якого, як згодом було встановлено, перебував ОСОБА_1 . Під час спілкування інспектор поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість рухів, поведінка не відповідає обстановці, бліде забарвлення обличчя), про що йому було повідомлено та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 на неодноразові вимоги працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій повідомляв, що поїде на огляд лише на свому транспортному засобі, та відмовився слідувати до медичного закладу на службовому транспорті поліції, що було розцінено працівниками поліції як фактична відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку та складено протокол про адміністративне правопорушення.
Згідно довідки ВАП УПП в Одеській області ДПП від 08.02.2024 ОСОБА_1 протягом року до відповідальності за ст.130 КУпАП не притягувався.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно з ст.266 КУпАП, п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 4 розділу 1 Інструкції визначено ознаки наркотичного сп`яніння. Зокрема, ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), якими є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.
За положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд. Отже, законодавством не передбачено право водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
Проте, вимоги зазначеного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.
За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад адміністративного правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .
Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 08.02.2024. Зокрема, відеозапис розпочинається з моменту спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції на блокпості, транспортний засіб, за кермом якого перебував, ОСОБА_1 рухався під час дії коменданської години. Зафіксовано як поліцейський повідомив водієві про підозру перебування його у стані наркотичного сп`яніння, наголосивши ознаки такого сп`яніння, неодноразові пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що водій зазначив, що поїде на огляд лише на своєму транспортному засобі, а свій автомобіль залишати на місці зупинки не буде, на що працівник поліції роз`яснив, що це суперечить визначеному законом порядку проходження огляду і така поведінка ОСОБА_1 буде розцінена як відмова від проходження відповідного огляду, роз`яснення поліцейським наслідків відмови від проходження огляду. На неодноразові вимоги поліцейського проїхати до медзакладу водій не вчиняв відповідних дій, що фактично розцінено поліцейськими як відмова пройти огляд у встановленому законом порядку. Поліцейським роз`яснені права водію та складено протокол про адміністративне правопорушення, після складення якого, водій ОСОБА_1 відмовився знайомитись з протоколом та надавати пояснення. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 що він, від керування транспортного засобу був відсторонений.
Відтак, наявний відеозапис в цілому відображає послідовність дій поліцейських. Апеляційний суд вважає, що відеозапис, залучений інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, відповідають вимогам Інструкції. Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Вказаний відеозапис є належним доказом, оскільки на ньому чітко зафіксований факт неодноразових пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння та поведінка водія, яка розцінена як фактична відмова водія від проходження такого огляду. Вказані обставини у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин фактичної відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.
Посилання ОСОБА_1 , що він не відмовлявся пройти огляд, спростовуються наявними відеозаписами. Так, поведінка ОСОБА_1 , що зафіксована на відеозаписі, була спрямована на небажання проходити освідування та свідчить про те, що він уникав пройти освідування, вимоги поліцейського проїхати до медустанови не виконував, що обґрунтовано розцінено поліцейськими як відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд звертає увагу, що сама по собі згода водія на проведення огляду на стан сп`яніння, без виконання вимог поліцейського щодо слідування до медзакладу для проведення такого огляду, не свідчить про виконання ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки вказаним пунктом передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а у даному випадку водій не пройшов такого огляду, незважаючи на те, що працівниками поліції були створені умови для проведення огляду.
Враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, його фактична відмова від проходження огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 та не зазначено в матеріалах справи, які саме ознаки та якого саме сп`яніння були у нього наявні, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, 08 лютого 2024 року близько 01 год 40 хв керував транспортним засобом марки «Audi A4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість рухів, поведінка не відповідає обстановці, бліде забарвлення обличчя). Крім того, вказані обставини також підтверджуються відеозаписом, на якому відображено перебіг подій на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 долученим до матеріалів, з якого вбачається, що під час складення протоколу дійсно поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці, була наявна підвищена жвавість рухів, він у грубій формі спілкувався з працівником поліції, не реагував на його зауваження, поводив себе зухвало, використовував ненормативну лексику, в той час як поліцейським йому було роз`яснено підстави зупинки транспортного засобу, а також повідомлено що ведеться відеофіксація.
Посилання апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду також апеляційним судом не приймаються до уваги як такі, що спростовуються відеозаписом події, на якому зафіксовано, що поліцейським після встановлення наявності передбачених законом підстав вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд для встановлення відповідного стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я із роз`ясненням наслідків відмови від його проходження, при цьому, йому було роз`яснено, що відповідно до вимог Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, при цьому огляд на місці зупинки за допомогою технічних засобів не проводиться.
Суд першої інстанції під час розгляду справи дотримався вимог статті 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, серед іншого: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді доказів у справі та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.
Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відтак, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одесивід 24.04.2024 року задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одесивід 24.04.2024 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець