ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та свідка ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 березня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 березня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`яти) грн 60 коп.

Згідно з постановою районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 847126 від 06.02.2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона, 06.02.2024 року о 12:10 годині, перебуваючи в магазині, що знаходиться в м. Чернівці по вул. Південно-Кільцева, 25, таємно викрала пляшку горілки марки «Oxygenium» об`ємом 0,5 л. вартістю 76,00 грн, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.

На вказану постанову, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що вона просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12.03.2024 р. у справі № 727/1857/24. Скасувати оскаржувану постанову та закрити відносно неї адміністративне провадження у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення. Стягнути із ДПП України НП України на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються із суми сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 908 грн 40 коп.. Винести окрему ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, що зафіксовано на відеозаписах з бодікамер поліції, приєднаних до матеріалів справи, а саме про наявність підстав для розгляду

ЄУНСС: 727/1857/24 Головуючий у І інстанції: Терещенко О. Є.

Номер провадження: 33/822/341/24 Головуючий в апеляційній ін-ції: ОСОБА_3

питання щодо притягнення до відповідальності за ст. 190 КК України особи, яка шляхом обману поліцейських та суду умисно з корисливою метою фактично заволоділа чужим майном у вигляді створення умов для виплати іншою особою передбаченого для неї штрафу за вчинене правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в районного суду були відсутні правові підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки вона не вчиняла вищевказане адміністративне правопорушення, так як 06 лютого 2024 року не перебувала у магазині «Най Най» за адресою: вул. Південно-Кільцева, 25, м. Чернівці та відповідно не вчиняла жодної крадіжки.

Стверджує, що на відеоматеріалах з бодікамери поліцейського (що містяться в матеріалах справи) чітко видно особу, яка вчинила крадіжку. І ця особа не апелянт. Дана невідома їй особа надала поліцейському загублене нею 10 років назад пенсійне посвідчення та видала її за ОСОБА_1 , чим фактично здійснила шахрайські дії. При цьому, поліцейський не провів ідентифікацію даної особи, оскільки не звірив фото на пенсійному посвідченні з обличчям особи, що здійснила крадіжку, а тому на думку апелянта протокол про адміністративне правопорушення був помилково складений за даними її недійсного пенсійного посвідчення, а адресу невідома особа, що здійснила крадіжку вказала навмання, адже не знала фактичну адресу ОСОБА_1 , оскільки в пенсійному посвідченні її не вказують.

Вказує, що є свідки, які здатні підтвердити, що 06.02.2024 р. в період з 09 год до 15 год, ОСОБА_1 перебувала у її дочки ОСОБА_2 .

В частині поновлення строку на апеляційне оскарження вказує на те, що розгляд справи було проведено без її участі, при тому, що вона не була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, про оскаржувану постанову дізналася лише після арешту коштів на її пенсійній картці і отримала її тільки 24 квітня 2024 року, а тому вважає, що строк пропущено нею з поважних причин.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав наведених у ній, а рішення суду скасувати та закрити відносно неї адміністративне провадження у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У відповідності до приписів ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за клопотанням особи, яка подає апеляційну скаргу, може бути поновлений.

Як було встановлено апеляційним судом із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, постанова районного суду була прийнята за відсутності ОСОБА_1 , при цьому відсутні докази належного її повідомлення про дату, час і місце судового засідання, яке відбулося 12 березня 2024 року.

Копію постанови ОСОБА_1 , отримала тільки 24 квітня 2024 року та в десятиденний строк подала апеляційну скаргу, а тому апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції не було виконано в повному обсязі.

В оскарженій постанові суддя першої інстанції зазначив про встановлення в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, не обґрунтовуючи його та не посилаючись на докази, які б підтвердили вказаний висновок суду.

Суд першої інстанції не проаналізував та не перевірив зміст доказів.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 847126 від 06.02.2024 року та долучені до нього матеріали, апеляційний суд констатує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності в діях саме ОСОБА_1 вказаного правопорушення.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що саме ОСОБА_1 06.02.2024 року о 12:10 годині, перебуваючи в магазині, що знаходиться в м. Чернівцях по вул. Південно-Кільцева, 25, таємно викрала пляшку горілки марки «Oxygenium» об`ємом 0,5 л. вартістю 76,00 грн.

У судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 категорично заперечувала її причетність до вищевказаного правопорушення. Вказувала, що на відеоматеріалах з бодікамери поліцейського (що містяться в матеріалах справи) чітко видно особу, яка вчинила крадіжку. І ця особа не ОСОБА_1 . Дана невідома їй особа надала поліцейському загублене нею 10 років назад пенсійне посвідчення та видала її за ОСОБА_1 , чим фактично здійснила шахрайські дії. При цьому, поліцейський не провів ідентифікацію даної особи, оскільки не звірив фото на пенсійному посвідченні з обличчям особи, що здійснила крадіжку. Стверджувала, що протокол про адміністративне правопорушення був помилково складений за даними її недійсного пенсійного посвідчення, а адресу невідома особа, що здійснила крадіжку вказала навмання, адже не знала фактичну адресу ОСОБА_1 , оскільки в пенсійному посвідченні її не вказують.

Вищевказані обставини, були підтверджені свідком ОСОБА_2 , яка була допитана в судовому засіданні апеляційного суду, яка підтвердила, що 06.02.2024 р. в період з 09 год до 15 год, ОСОБА_1 перебувала у неї.

На підтвердження пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , про непричетність ОСОБА_1 до вищевказаного правопорушення, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського (а. с. 5) на якому було зображено зовсім іншу особу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд констатує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження вказаних в протоколі відомостей, а суд вичерпав всі визначені законом можливості для з`ясування обставин справи, та на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.

При цьому апеляційний суд враховує, що серед основних засад судочинства стаття 129 Конституції України визначає такий принцип, як забезпечення доведеності вини.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. В рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 в порушенні вимог ч. 1 ст. 51 КУпАП, у зв`язку із чим, постанова суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 51 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній