Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/382/24
Провадження № 3/376/214/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2024 р. Суддя Сквирського районного суду Київської області Коваленко О.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли зі ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАВ №936137 від 20.01.2024 року, ОСОБА_1 20.01.2024 року о 13:00 год., вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав її не цензурними словами, словесно погрожував фізичною розправою та виганяв з будинку, за що передбачено відповідальність за ст.173-2 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, оскільки перебуває в ЗСУ, його представник - адвокат Ященко С.М. подав до суду характеристику Сквирської міської ради №102/17-17/9 від 24.01.2024 року відносно ОСОБА_1 , в якій вказано, що ОСОБА_1 одружений, на даний час проходить службу в ЗСУ, компрометуючих матеріалів на ОСОБА_1 до виконкому Сквирської міської ради не надходило.

Також, до матеріалів справи адвокат Ященко С.М. додав Акт опитування ОСОБА_1 від 23.01.2024 року, з наступним змістом:

Адвокат Ященко Сергій Миколайович, при здійсненні захисту прав та інтересів громадянина ОСОБА_1 відповідно Договору про надання правової (правничої) допомоги від 21.01.2024 № 02/2024, у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі та у порядку визначеному п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», опитав фізичну особу: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_1 ), місце роботи, посада: мобілізований до лав ЗСУ на особливий період.

«В даний час ОСОБА_1 проживає за вищевказаною адресою спільно з дружиною ОСОБА_3 , з якою уклав шлюб 16 грудня 2023 року. У період з квітня 2006 року проживав зі співмешканкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку батьків ОСОБА_1 . Після смерті батьків (батько ОСОБА_4 помер у 1985 році, мама ОСОБА_5 померла в 1997 році) ОСОБА_1 являється одним із п?ятьох спадкоємців (є ще 4 рідні сестри) та фактично вступив у спадщину шляхом постійного проживання з батьками на момент відкриття спадщини після їхньої смерті. Документально спадщину на сьогоднішній день ніхто не оформив.

Від спільного проживання з ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При реєстрації народження доньки ОСОБА_2 внесла відомості до її свідоцтва про народження самостійно. ОСОБА_1 , як батька доньки не вказала.

Фактично до травня 2023 року вони проживали разом у будинку батьків ОСОБА_1 . Окрім нього, ОСОБА_2 та їхньої доньки, з ними проживали дві дочки ОСОБА_2 , народжені від інших чоловіків, які мають свої вже сім?ї та дітей.

З липня 2022 року ОСОБА_1 став частково проживати окремо з ОСОБА_3 , до якої перейшов постійно проживати з травня 2023 року.

12.08.2022 ОСОБА_1 мобілізували до Збройних Сил України на особливий період, де він проходжу військову службу у даний час. Фактично з травня 2023 року ОСОБА_1 припинив проживати з ОСОБА_2 та став проживати за адресою АДРЕСА_3 . З того часу сімейних стосунків із ОСОБА_2 не підтримує, спільного господарства не ведуть.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 пішов проживати окремо, він дозволив ОСОБА_2 тимчасово проживати зі своїми доньками та онукою у будинку його батьків.

Починаючи з липня 2022 року у них з ОСОБА_2 стали частими сварки. Декілька разів ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_7 1993 року народження, приходили до помешкання ОСОБА_3 та вчиняли сварки, погрожували розправою та знищенням майна. Про вказані факти ОСОБА_3 повідомляла до Сквирського відділку поліції у липні 2022 року та 11 жовтня 2023 року, коли, на їх думку, вказані особи підпалили тюки з соломою.

20 січня 2024 року близько 12-ї години ОСОБА_1 приїхав до будинку своїх батьків по АДРЕСА_1 , щоб взяти свої електроінструменти та інші особисті речі. Коли він зайшов до двору, вхідні двері будинку були зачинені. У літній кухні на столі спала п?яна менша донька ОСОБА_2 - ОСОБА_8 . Вона сказала йому, що будинок закрила менша дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_9 та забрала ключі з собою.

ОСОБА_1 поїхав додому на АДРЕСА_2 , взяв свої ключі від будинку та повернувся знову до АДРЕСА_1 . Близько 12-ї години 20 хвилин відчинив своїм ключем двері будинку та зайшов в середину. ОСОБА_10 , яка до цього спала п?яна у літній кухні, вже перебувала у будинку разом з ОСОБА_11 . У будинку був безлад, тобто розкидані речі та неприбрано, на столі стояли спиртні напої та якась їжа. У кімнаті, забрав люльку для куріння тютюну та вийшов з будинку. У той момент сестри ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стали між собою лаятись з приводу того, що хтось із них впустив ОСОБА_1 до його ж будинку. ОСОБА_1 з ними у суперечку не вступав і відразу ж вийшов з будинку.

У гаражі забрав належні йому мийку для авто «кьорхер» та шуруповерт. ОСОБА_12 залишались у будинку і лаялись. Забравши вищевказані свої речі сів у автомобіль та поїхав додому.

Дорогою додому ОСОБА_1 зустрів посередині вулиці Польова, поблизу будинку № 49, ОСОБА_13 . Зупинив авто та приспустив скло водія. ОСОБА_2 стала його ображати та погрожувала, що спалить будинок його батьків, у якому вона зі своїми дітьми на даний час проживає. Вона перебувала у збудженому стані. Чи знаходилась вона в стані алкогольного чи наркотичного сп?яніння, ОСОБА_14 не знає. Під час цієї зустрічі нікого зі сторонніх осіб поряд не було. ОСОБА_2 стала плювати слиною на ОСОБА_1 та його автомобіль. Не бажаючи з нею конфліктувати, підняв скло та поїхав додому.

Після цього, близько 15-ї години до ОСОБА_15 зателефонувала старша сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_16 та повідомила, що біля воріт будинку, де вони з ОСОБА_17 проживають, стоять працівники поліції. У той момент вони знаходились у м. Сквира у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Коли повернулись з магазину до авто, ОСОБА_1 виявив пропущений телефонний дзвінок. Набравши невідомого абонента, дізнався, що то був працівник поліції ОСОБА_18 . На пропозицію ОСОБА_1 під?їхати до приміщення поліції у м. Сквира, ОСОБА_18 сказав, щоб вони під?їхали на вул. Липовецька до парку «Меморіал Слави».

Близько 15 год. 40 хв. до вказаного місця під?їхали працівники поліції, де ОСОБА_1 та ОСОБА_19 їх чекали. Працівники поліції освідували ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора «Драгер» тричі. Результат був щоразу 0 проміле, оскільки спиртного він не вживав. Після цього ОСОБА_18 став наполягати, щоб ОСОБА_1 пройшов медичне освідування у приміщенні Сквирської лікарні на предмет вживання наркотичних речовин. ОСОБА_1 не заперечував та погодився проїхати до лікарні, оскільки наркотичні засоби не вживає взагалі. Вже в приміщенні лікарні працівники поліції повідомили, що ніякого освідування не буде, оскільки відсутня можливість проведення такого освідування.

У подальшому близько 17-ї години у приймальному відділенні Сквирської ЦРЛ працівник поліції Ткаченко Сергій склав щодо ОСОБА_1 адміністративний протокол за те, що він, нібито вчинив насильство в сім?ї по відношенню колишньої співмешканки ОСОБА_2 . Із викладеними аргументами працівника поліції ОСОБА_1 категорично не погодився та просив надати для ознайомлення складені ним щодо документи. Однак, ОСОБА_20 відмовив та вказав, що необхідно просто підписати протокол. При цьому ним не було роз?яснено ОСОБА_1 права передбачені законами. За такої умови та поведінки працівника поліції, ОСОБА_1 відмовився підписувати будь-які документи, які йому підсовував поліцейський для підпису. Копію протоколу працівники поліції не надали.

ОСОБА_1 вказує, що жодним чином він не ображав та не образив ОСОБА_2 під час їх з нею зустрічі 20.01.2024 по вул. Польова в с. Горобіївка. Жодним чином ніякого насильства (фізичного чи психологічного) чи інших дій щодо неї чи її дітей він не вчиняв.

Звинувачення працівників поліції щодо вчинення ним ОСОБА_1 насильства в сім?я є надуманими та нічим не доведеними.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні закріплений в ст.280 КУпАП.

За приписами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та інш..

Згідно із вимогами статті 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до норми статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства - це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Доказами, які додані до матеріалів справи є: протокол про адміністративне правопорушення від 20.01.2024, рапортом, письмовими поясненнями, заявою ОСОБА_2 .

Зі вказаних доказів вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно виникла суперечка.

Разом з тим, до матеріалів справи не додано доказів того, що ОСОБА_1 являється членом сім`ї ОСОБА_2 , та вони пов`язані спільним побутом, чи спільно проживають, внаслідок чого мають взаємні права та обов`язки.

Крім того будь-яких доказів того, що було чи могло бути завдано шкоду психічному чи фізичному здоров`ю ОСОБА_2 - до матеріалів справи не додано. При цьому сама по собі суперечка не свідчить про вчинення насильства в сім`ї.

Вказані обставини не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а тому суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а отже відсутній і склад адмінправопорушення.

З урахуванням зазначеного та вимог ч.1 п.1 ст.247 КУпАП суд вважає, що порушене щодо ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає - закриттю за відсутності в її діях складу правопорушення передбаченого саме ст.. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Положеннями ст.ст. 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011 р.), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З наданих матеріалів справи про адміністративне правопорушення неможливо поза розумним сумнівом встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП, з огляду на те, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, спростовуються поясненнями ОСОБА_1 та відсутністю належних та фактичних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністравного правопорушення взагалі.

Вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним саме за вчинення адміністравного правопорушення покарання за яке передбачено ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Тому, враховуючи що сам ОСОБА_1 , заперечує факт вчинення адміністравного правопорушення покарання за яке передбачено ст. 173-2 КУпАП, в матеріалах справи відсутні беззаперечні, допустимі та належні докази його провини у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, ретельно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, приходжу до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази послідовності дій поліцейських в даному випадку, що унеможливлює дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, відносно якої складено протокол.

З урахування вищенаведеного, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та к еруючись ст.ст. 3, 7, 9, 173-2, 221, 247, 284 КУпАП, ч. 3 ст. 62 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку із відсутню події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя О. М. Коваленко