Справа № 450/325/24 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 33/811/1666/24 Доповідач в 2-й інстанції: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді Белени А.В., вирішуючи питання про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору.

Не погоджуючись із рішення судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, в обґрунтування поважності пропуску якого покликається на те, що він є волонтером займається волонтерською діяльністю. У зв`язку з цим у нього не було можливості оскаржити постанову суду у строки передбачені законодавством, оскільки за місцем проживання був відсутній.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в частині поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що у поновленні такого слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Пустомитівського районного суду Львівської області прийнята у судовому засіданні 14 березня 2024 року року у присутності ОСОБА_1 .

Натомість з апеляційною скаргою особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 звернувся лише 30 жовтня 2024 року, тобто із значним пропуском строку апеляційного оскарження.

Беручи до уваги те, що апеляційна скарга була подана більше ніж через сім місяців після постановлення оскаржуваного рішення, що не може бути визнано виправданою затримкою, а тому апеляційний суд вважає, що апелянтом не наведено обґрунтованих мотивів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, і підстав для його поновлення не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 , що він не мав можливості протягом більше як сім місяців оскаржити рішення судді Пустомитівського районного суду Львівської області не підтверджуються жодними доказами та є голослівними.

Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (справа «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007 року).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить положення res judicata (вирішена справа), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено і не має переглядатися до безмежності»). Цей принцип має різні прояви, зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних про наявність доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких і в апеляційній скарзі, з урахуванням принципу res judicata, в поновленні строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути останньому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА