ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/8356/20 Номер провадження 33/814/63/24Головуючий у 1-й інстанції Зяброва О.Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі потерпілого ОСОБА_1 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року ОСОБА_2 провадження по справі відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, в мотивувальній частині вказано, що дії водія ОСОБА_2 призвели до порушення п.п.12.1, 13.1 ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.10.2020 року.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №351821 від 13.10.2020 року, ОСОБА_2 13.10.2020 року о 20 год.00 хв. В м. Харкові по вул. Миру 9/1, керуючи транспортним засобом Renault Sandero д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Renault Clio д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 , який зупинився попереду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції всупереч вимогам норми ст.ст.245,247,251,252,280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не було вжито всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, доказів по справі, не було надано належної правової оцінки доказам, проігноровані показання свідків, пояснення ОСОБА_2 , не було з`ясовано, що ОСОБА_2 адміністративне правопорушення не вчиняв.

Крім того, скаржник вказує, що свідками вказаних подій та того факту, що правопорушення не вчиняв, свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були заслухані у судовому засіданні, проте суд першої інстанції необґрунтовано, безпідставно не взяв до уваги показання свідків, жодний доказ заявлений в порушення норм КУпАП не взяв до уваги, та більше того не обґрунтував, не навів мотивів відхилення, зокрема показання свідків, які були очевидцями фактичних обставин справи.

Апелянт також посилається на те, що судом першої інстанції було проігноровано клопотання щодо виклику свідка інспектора поліції, який складав протокол поза межами законодавчих вимог.

Судом для забезпечення розгляду справи було вжито неодноразові заходи для повідомлення ОСОБА_2 про час та дату слухання справи та забезпечення його участі в її розгляді. Останній будучи освідомленим про хід розгляду справи можливість скористатися своїми процесуальними правами не скористався та виявив пасивну поведінку, яка впливає на тривалість розгляду справи та порушує права потерпілої особи. Зважаючи на викладене та позицію потерпілого судом прийнято рішення про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши потерпілого, приходжу до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 13.10.2020 року о 20 год.00 хв. В м. Харкові по вул. Миру 9/1, керуючи транспортним засобом Renault Sandero д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Renault Clio д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 , який зупинився попереду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками.

Визнаючи ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що даний факт підтверджується наявними матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №351821 від 13.10.2020 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.10.2020 року та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які знаходяться в матеріалах справи.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП, а саме: порушення водієм транспортного засобу Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, окрім цього провадження по справі було закрито у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно із п.12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним,

Пунктом 13.1. ПДР України вбачається, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо фактичних обставин справи, а саме того, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, , інших належних та допустимих доказів, вбачається, що в дії водія ОСОБА_2 не відповідали п.12.1, 13.1 ПДР України.

Доводи апелянта щодо того, що суд необґрунтовано, безпідставно не взяв до уваги пояснення свідків, апеляційний суд відхиляє даний довід, так як судом першої інстанції було допитано в судовому засіданні вищезазначених свідків та встановлено, що дані пояснення не заслуговують на увагу, а саме те, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 двигаючись назад здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 , оскільки дані свідчення суперечать матеріалам справи.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд не бере до уваги, так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину ОСОБА_2 , а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №351821, з якого вбачається, що ОСОБА_2 13.10.2020 року о 20 год.00 хв. В м. Харкові по вул. Миру 9/1, керуючи транспортним засобом Renault Sandero д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Renault Clio д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 , який зупинився попереду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками., схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_2 та поясненнями ОСОБА_1 , який в своїх поясненнях зазначає, що як перебував на другорядній дорозі, коли чекав, щоб пропустити авто тим часом в задню частину автомобіля, а саме бампер і кришку багажника в`їхав РЕНО САНДЕРО д.н.з. НОМЕР_1 , після цього з місця події не від зжав та викликав поліцію», та іншими доказами які містяться в матеріалах справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрив провадження по справі відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин