Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
№ 477/3303/23
провадження 3/201/1175/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із відділення поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого ДСНС ГУ у Дніпропетровській області, щодо якого складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2024 року на адресу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої статтею 124 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 24 листопада 2023 року, серії ААД № 581616, 18 вересня 2023 року близько 08 години 57 хвилин водій ОСОБА_1 на автодорозі Н-11 сполученням «Миколаїв-Дніпро», 297 км, Миколаївського району, керуючи транспортним засобом «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості, здійснив обгін попереднього транспортного засобу «SEAT IBIZA», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалася попереду та здійснювала поворот в с. Михайло-Ларине Миколаївського району Миколаївської області, чим порушив пункт 2.3 «б», 14.6 «в» Правил дорожнього руху України. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 «б», 14.6 «в» Правил дорожнього руху України та ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 та його адвокат з`явившись до суду, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснили, що правил дорожнього руху не порушував, 18 вересня 2023 року близько 09 години 00 хвилин рухався на своєму автомобілі «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 по автодорозі Н-11 сполученням «Миколаїв-Дніпро», із сторони м. Одеса в напрямку м. Дніпро зі швидкістю приблизно 90 км./год.. В процесі свого руху він виявив попереду автомобіль «SEAT», який рухався по цій же смузі з меншою швидкістю, близько 50 км./год.. Оскільки одних забороняючих знаків або розмітки по ходо його руху не було, він вирішив здійснити обгін вказаного автомобіля та виїхав на зустрічну смугу метрів за 70-80 від вказаного ТЗ, та продовжив рух прямолінійно. В процесі свого руху, наближаючись до автомобіля «SEAT», водій ОСОБА_1 несподівано виявив, що цей автомобіль різко починає змінювати напрямок руху ліворуч, в напрямку смуги руху його автомобіля. Наражаючи на екстрене гальмування водія ОСОБА_1 , оскільки відстань між транспортними засобами була мінімальна, запобігти зіткненню не виявилось можливим.

Захисник адвокат Чіп Я.М., клопотав перед судом про закриття справи за закінченням строків для притягнення до адміністративної відповідальності, а також звертає увагу суду на відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів вини водія ОСОБА_1 , які вказують на порушення останнім пунктів 2.3 «б», 14.6 «в» Правил дорожнього руху України, які ставляться йому за вину працівниками патрульної поліції.

Вислухавши особу, що притягається до відповідальності, його захисника адвоката Чіп Я.М., дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення від 24 листопада 2023 року серії ААД № 581616, схему дорожньо транспортної пригоди, яка була складена слідчим поліції, дослідивши пояснення іншого учасника пригоди водія автомобіля «SEAT IBIZA», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , та проаналізувавши інші наявні у матеріалах адміністративної справи докази суд приходить висновку про недоведеність «поза розумним сумнівом» вини водія ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає через порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна тощо.

Об`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». При чому розгляд справи має відбуватись виключно в межах протоколу та тих порушень, які інкримінується особі, яка притягається до відповідальності.

Суд позбавлений можливості вийти за межі протоколу, або самостійно відшукувати докази вини особи, оскільки в такому разі суд перебирає на себе функції обвинувачення, що є неприпустимим.

Відповідно до протоколу серії ААД № 581616 від 24 листопада 2023 року, водію, який притягується до відповідальності інкримінується порушення двох пунктів ПДР України, а саме:

2.3. «б» (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дороз);

14.6 «в» (обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом).

Оскільки п. 2.3 «в» є загальним положенням Правил дорожнього руху, вказує на загальні необхідні обов`язки будь-якого водія, відноситься до розділу 1 «Загальні положення» ПДР України, та не регламентують дії водіїв безпосередньо під час здійснення маневру обгону, то суд робить висновок, що порушення цього пункту водієм ОСОБА_1 , жодним чином не підтверджено та не доведено.

Щодо п. 14.6. «в» ПДР України, то суд погоджується із стороною захисту про те, що наявна в матеріалах справи схема ДТП не містить жодних відомостей про відстань від початку маневру обгону водієм ОСОБА_1 до пішохідного переходу, що також виключає склад інкримінованого водію ОСОБА_1 правопорушення.

Крім цього, вказана схема не містить також ані місця скоєння ДТП, а ні підпису водія, що притягується до відповідальності, що очевидно вказує на сумнівність такого доказу сторони звинувачення.

Судом також надана належна оцінка наявного у матеріалах справи висновку експертного автотехнічного дослідження ДНДЕКЦ при МВС України від 15 листопада 2023 року за № ЕД-19/104-23/40984-IT виконаного судовим експертом Троценко К.О., за узагальненими висновками якого саме дії водія автомобіля «SEAT IBIZA» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку із настанням даної пригоди.

Жодних не відповідностей вимогам ПДР в діях водія автомобіля «LEXUS RX 450 Н» ОСОБА_1 даним експертним висновком не встановлено.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Презумпція невинуватості- є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Разом із цим згідно вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

За приписами ч. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.А. Антонюк