ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/16757/24

Пров. №3/766/8258/24

18.11.2024 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Рябцева М.С., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

ВІдповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 109699 27.09.2024 року о 11.30 годин, в смт Білозерка по вул. Херсонська, гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Opel Ascona номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Дане правопорушення вчинено повторно, протягом року.

Органами, що склали адміністартивний протокол дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.5 ст.126 КУпАП як керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

ОСОБА_1 в судові засідання 28.10.2024, 18.11.2024 року не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу, яка зазначена в протоколі, отриманням смс-повідомлення, та шляхом оголошення на офіційному сайті Херсонського міського суду Херсонської області. Заяв та клопотань на адресу суду не надавав.

Вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Законодавством (КУпАП) встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення справи щодо неї полягає в активній участі в її розгляді і недопущенні зловживань наданими правами.

Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 , який відмовився від підпису в протоколі. Останньому було відомо про існування судового провадження відносно нього. Проте зловживаючи своїми правами ОСОБА_1 не вжив належних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження, заяв та клопотань, у тому числі про зміну місця проживання, до суду не подавав.

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративної справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності останнього.

Так, вина ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу, у вчиненні адміністративного правопорушення обґрунтована наступними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 109699 від 27.09.2024 року , в якому викладені обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Довідкою наданою СРПП ВП № 1 Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області від 30.09.2024, відповідно до якої, ОСОБА_1 притягувався протягом року до адміністративного стягнення за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Довідкою наданою СРПП ВП № 1 Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області від 30.09.2024, відповідно до якої, ОСОБА_1 , посвідчення водія не отримував;

Інших доказів на обґрунтування винуватості ОСОБА_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Оцінюючи досліджені докази, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу?(ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог п. 2.1 «а» Правил Дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що було виявлено правопорушення, однак, матеріали справи не містять жодних доказів, окрім «візуального спостереження» інспекторів поліції, на основі яких можна б було встановити наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП. Таке спостереження працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку (Постанова Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17). Обґрунтування ж матеріалів справи про адміністративне правопорушення фактично лише показами (власними спостереженням) поліцейських ставить під сумнів їх незацікавленість в результатах розгляду справи.

А тому з урахуванням досліджених судом доказів, не можливо дійти беззаперечного висновку, що водій автомобілю Опель, держномер Т3078ХО, дійсно допустив порушення вимог п. 2.1 «а» ПДР.

Крім того слід зауважити, що диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, повторність правопорушення повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Тобто наведена вище норма свідчить про те, що повторність вчинення правопорушення має бути доведена змістом постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

У свою чергу особою уповноваженою на складання протоколу до матеріалів справи не долучено жодної постанови, яка набрала законної сили щодо ОСОБА_1 , якою останнього було притягнуто до відповідальності за ст. 126 КУпАП.

Отже особою уповноваженою на складання протоколу було зроблено передчасний висновок щодо складання протоколу саме за ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а наявні розбіжності в матеріалах справи щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не усунуті.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У свою чергу суд не наділений повноваженнями за правилами КУпАП на перекваліфікацію дій особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до того чи іншого виду адміністративної відповідальності.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 126 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 126, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

СуддяМ. С. Рябцева