Провадження № 3/761/2911/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Сидоров Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП ( НОМЕР_1 ), уродженця м. Миргород, Полтавської області, українця, громадянина України, зі слів, працюючого будівельником, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 164 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

22.03.2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 11.03.2024 серії ГП № 678186, відповідно до якого ОСОБА_1 , о 13 годині 15 хвилин 11 березня 2024 року по вул. Чорновола, 20 в м. Києві, здійснював перевезення пасажирів на комерційній основі в режимі таксі без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання на даний вид діяльності, чим порушив п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 1 статті 164 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, не визнав. Вказав, що він мав намір влаштуватись водієм у фірму «Ріко». Вони домовились, що документи по роботі будуть оформлятись 11 березня 2024 року. Через це 11 березня 2024 року він зустрівся з іншим водієм автомобіля Ніссан Ноут. Він передав йому, ОСОБА_1 , ключі від автомобіля, техпаспорт. На цьому автомобілі він повинен був працювати після оформлення його на роботу. Він сів в автомобіль і поїхав до офісу, щоб оформлятись на роботі. По дорозі йому зателефонували з фірми і попросили, щоб він забрав і відвіз якусь людину, яка звернулась через застосунок, а потім вже їхав в офіс. Жодних грошей йому за це ніхто не пропонував. Він погодився. Приблизно о 13 год 00 хв він приїхав на вулицю Чорновола, де чекав людину, яку потрібно забрати. У цей час до нього під`їхали патрульні. Будь-яких людей чи пасажирів у його автомобілі не було. Поліцейські почали звинувачувати його у порушенні Правил дорожнього руху. Потім вони запитали чи є ліцензія на перевезення пасажирів. Він подзвонив на фірму і йому сказали, що ліцензія якраз оформлюється. Він це сказав поліцейським та написав у протоколі. Ніяких людей він так нікуди й не повіз. Після цього інциденту він вирішив туди не влаштовуватись на роботу. Передав автомобіль, ключі та техпаспорт представнику фірми. Просив суд не притягати його до відповідальності, адже він ніякої господарської діяльності не здійснював, а лише хотів влаштуватись на роботу та хотів виконати прохання керівництва цієї фірми. Надав суду письмові пояснення.

Присутній у судовому засіданні захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Нечваль Я.В. заявив клопотання про направлення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення, мотивуючи його тим, що у протоколі вказано, що ОСОБА_1 перевозив пасажирів, однак він не містить відомостей про осіб, які нібито були пасажирами, а також відсутні їхні пояснення, у Протоколі є посилання на порушення ОСОБА_1 «п. 24 ст. 7 «Про ліцензування»». Проте у Протоколі не вказано, що це за документ: закон чи підзаконний нормативно-правовий акт. У свою чергу в Україні відсутній нормативно-правовий акт з назвою «Про ліцензування», у протоколі є посилання на порушення ОСОБА_1 «ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт»», без зазначення частини статті. У свою чергу вказана стаття містить 12 частин (абзаців). Кожна з вказаних частин визначає перелік документів, на підставі яких виконуються той чи інший вид пасажирських перевезень. Відповідно, кожна частина містить різний перелік документів, що мають бути у водія. За таких обставин, з Протоколу неможливо встановити, порушення якої саме частини ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» ставиться ОСОБА_1 в провину. При цьому порушення всіх частин ОСОБА_1 в провину ставитись не може, оскільки кожна частина регулює окремий вид перевезення, у протоколі взагалі не вказано про те, чи систематично ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів, що в силу ст. 42 ГК України є необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП. Крім того, адвокат Нечваль Я.В. заявив також і клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, мотивоване тим, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 три та більше разів перевозив пасажирів за плату, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не здійснював господарську діяльність, а тому й не зобов`язаний був реєструватись суб`єктом господарювання. Водночас твердження поліцейських про протилежне, які викладені у Протоколі, є лише припущенням, яке суд немає права брати до уваги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 11.03.2024 серії ГП № 678186, письмові пояснення ОСОБА_1 , клопотання адвоката Нечваля Я.В. з додатками, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП, у зв`язку з чим він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи наведені адвокатом Нечвалем Я.В., з приводу наявності підстав для направлення протоколу про адміністративне правопорушення органу, що його склав для належного оформлення, оскільки хоча зазначений протокол і містить окремі помилки, допущені при його складанні, однак зазначені помилки не перешкоджають розгляду справи по суті.

Крім того, суд критично ставиться до повідомленої ОСОБА_1 версії подій, оскільки така версія спростовується дослідженим судом відеозаписом, на якому чітко зафіксовано факт очікування правопорушником пасажирів, що замовили послугу таксі через застосунок. Водночас, суд звертає окрему увагу на той факт, що на запитання суду чи буде у сторони захисту клопотання про виклик зафіксованих на відео пасажирів до суду у якості свідків таке клопотання заявлено не було, що прямо суперечить версії подій, за якою фірма, до якої ОСОБА_1 намагався влаштуватись на роботу попросила його підвезти вказаних пасажирів безоплатно.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, обставин, що пом`якшують відповідальність, вважаю, що стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації предметів торгівлі відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є домірним скоєному.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 164, 307, 308 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП ( НОМЕР_1 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП (протокол серії ГП № 678186), і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП ( НОМЕР_1 ), судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи правопорушника або за місцезнаходженням його майна у порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова суду підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

На постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Є.В. Сидоров