Справа № 930/178/24
Провадження № 33/801/386/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В постанові суду зазначено, що 12 січня 2024 року о 17:50 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Гімназійній в м. Немирів, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме не реагування зіниць очей на світло, хитка хода. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі ВОНД «Соціотерапія» відмовився.

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушенням норм процесуального права, просить скасувати постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на відеозаписі не зафіксовано рух автомобіля під його керуванням, при цьому працівник поліції підійшов до його автомобіля та постукав у скло, на вимогу працівника поліції він пред`явив документи, поліцейський запропонував йому пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, про те він відмовився, оскільки автомобілем не керував і наркотичних засобів не вживав.

Суд першої інстанції не врахував той факт, що медичному огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягають виключно водії.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з пунктом 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги процесуальних норм КУпАП суддею суду першої інстанції не дотримані.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП є ряд суперечностей на які вказує останній в апеляційній скарзі, які також підтримані ним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, за змістом диспозиції вказаної статті, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно пункту 1.5 ПДР України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Суд першої інстанції прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 320070 від 12 січня 2024 року, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 січня 2024 року.

Разом з тим, направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять належних доказів на підтвердження факту керування особою транспортним засобом, що є обов`язковою обставиною для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 09.11.2015№ 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, згідно встановленої законом процедури, ініціювання проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння допускається у разі зупинки транспортного засобу і встановлення фактичного керування ним водієм саме працівниками патрульної поліції, із фіксацією відповідних дій з допомогою спеціальних технічних засобів відеозапису.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що 12 січня 2024 року о 17:50 год. він знаходився в салоні свого автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», номерний знак НОМЕР_1 . очікував на свою дружину. В лобове скло його автомобіля постукав працівник поліції, він вийшов з автомобіля та на вимогу поліцейського пред`явив водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте він відмовився, оскільки автомобілем не керував і жодних наркотичних засобів не вживав.

Долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (VID46F-00-0022) підтверджується, що працівники патрульної поліції підійшли до стоячого автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», номерний знак НОМЕР_1 в якого не працював двигун, фари не були ввімкнені, в якому на передньому водійському сидінні перебував ОСОБА_1 та запросив у останнього пред`явити документи. Після чого, поліцейський запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки в нього були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження даного огляду, оскільки автомобілем він не керував, про що неодноразово наголошував.

Посилання працівника поліції на те, що вони зупинили авто раніше, на перехресті не підтверджується належними та допустимими доказами (як от відео або ж копія протоколу про адміністративне правопорушення). Автомобіль поліцейських під`їхав з увімкненими проблисковими маячками синього кольору, що також спростовує твердження поліцейських про те, що вони їхали за автомобілем ОСОБА_1 від цілодобового магазину, бо він не зупинився на їх вимогу (протокол про це правопорушення також відсутній).

Відтак, покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, матеріалами справи не спростовані, а відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який міститься в матеріалах справи, не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Отже, докази, на які посилався суд першої інстанції, не містять достатніх даних про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за обставин, зазначених у протоколі та постанові, керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

За відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведено, що він є суб`єктом вчинення цього адміністративного правопорушення, а тому за таке правопорушення не може нести відповідальність.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції.

В зв`язку з викладеним, є розумний сумнів стосовно встановлених судом першої інстанції обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що передувало складанню протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини, суд попередньої інстанції не дослідив та не надав їм відповідної оцінки, у зв`язку з чим постанова Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає до скасування.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки надані суду першої інстанції матеріали не містять достатньо доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета