КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/685/2024 Постанова винесена суддею Голуб О.А.
Категорія: ч. 5 ст. 212-3 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартяна О.В. та потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, працюючого заступником директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення серія ДН № 004, складений 25.07.2023 членом Ради адвокатів Донецької області ОСОБА_3 , відповідно до якого, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (), в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» листом № 60-8153/23 від 13.07.2023 відмовив у наданні відповіді та не надав інформації сформованої у адвокатському запиті № 999-1 від 16.06.2023 адвоката ОСОБА_2 , тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Крім того, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія ДН № 0057, складеним 14.08.2023 членом Ради адвокатів Донецької області ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (), в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» листом № 60-9067/23 від 02.08.2023 відмовив у наданні відповіді та не надав інформації сформованої у адвокатському запиті № 910-5 від 17.07.2023 адвоката ОСОБА_2 , тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Крім того, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія ДН № 062, складеним 14.08.2023 членом Ради адвокатів Донецької області ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (), в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» листом № 60-9066/23 від 02.08.2023 відмовив у наданні відповіді та не надав інформації сформованої у адвокатському запиті № 923 від 19.07.2023 адвоката ОСОБА_2 , тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Крім того, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія ДН № 065, складеного 14.08.2023 членом Ради адвокатів Донецької області ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (), в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» листом № 9057/23 від 02.08.2023 відмовив у наданні відповіді та не надав інформації сформованої у адвокатському запиті № 924-1 від 21.07.2023 адвоката ОСОБА_2 , тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї потерпілий ОСОБА_2 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зі змісту чотирьох адміністративних протоколів щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП вбачається, що адвоката Осику С.В., відповідно до ст. 256 КУпАП, уповноваженою особою на складання адміністративних протоколів було визначено - потерпілим.

Разом з тим, незважаючи на те, що право на встановлення процесуального статусу - потерпілий у адміністративних справах, відповідно до ст. 256 КУпАП, належить виключно суб`єкту, який складає протокол, суддя Голуб O.A. у порушення зазначеної норми КУпАП, поза межами розгляду справи, без виклику у судове засідання потерпілого, встановила, що визначений протоколом процесуальний статус потерпілого ОСОБА_2 не відповідає вимогам потерпілого, так як останньому не нанесено моральної/матеріальної шкоди, чим обмежила його права як потерпілого на участь у судовому засіданні.

Окрім цього, зазначає, що під час розгляду справи суддею було допущено порушення вимог ст.ст. 280, 283 КУпАП, про що свідчать наявні надумані формальні підстави для закриття провадження з посиланням на відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не відповідає обставинам справи.

Також в тексті оскаржуваної постанови не надано належної оцінки та не з`ясовано обставин, що протиправна поведінка - дії ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, підтверджується наявними у справі допустимими доказами, доданими до протоколів, які в своїй сукупності вказують на ознаки вчинення неодноразових адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління та порушення права на інформацію та звернення.

Суд, нібито дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов хибних висновків, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

При цьому, закриваючи провадження по справі суд послався на наявність двох сумнівів, які відповідно до ст. 62 Конституції України, вказують на недоведеність вини особи та тлумачаться на користь порушника, а саме: аналізуючи зміст адвокатських запитів № 999-1 від 16.06.2023; № 910-5 від 17.07.2023; № 923 від 19.07.2023; № 924-1 від 21.07.2023, суд дійшов до висновку, що у запитах не наведено конкретно запитуваної інформації та/або документів, запитувана інформація зазначена загальними фразами, стосується невизначеної кількості документів (у т.ч. надані фотокопій рішень аудиторів, звітів фінансової та іншої діяльності Фонду тощо) та зі змісту запитів не вбачається обґрунтувань необхідності отримання адвокатом такої інформації саме для надання правової допомоги клієнту в межах вищевказаного кримінального провадження та з якою метою йому необхідні копії документів, які стосуються діяльності, організації та управління Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 2012 року по 2023 рік.

Разом з тим, зазначає, що з тексту оскаржуваного рішення вбачається, що запитувана адвокатом інформація, сформована у трьох адвокатських запитах взагалі не з`ясовувалась суддею під час розгляду справи, окрім надання оцінки одному адвокатському запиту № 910-5 від 17.07.2023, яким адвокат витребував інформацію стосовно договору між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та юридичною компанією Великобританії GATELEY, включаючи платіжні документи за цим договором, які, на думку судді, містять конфіденційну інформацію, яка може не бути розкрита третім особам.

Вважає, що суддя незаконно визначила законність дій порушника щодо відмови у наданні інформацій, яку вона визначила конфіденційною, оскільки ненадання копій документів, що знаходяться у розпорядженні, вимога доступу до яких викладена у адвокатському запиті, є протиправною та порушує норми Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів, ратифікованої Законом України № 631-ІХ від 20.05.2020.

Звертає увагу й на те, що у оскаржуваній постанові зазначено про неналежність оформлення адвокатських запитів, що нібито адвокат не обґрунтував мету запитуваної інформації та не довів, з якою метою йому необхідні копії витребуваних документів, які стосуються діяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте суддею не зазначено на підставі яких нормативних документів чи Закону України, адвокату необхідно обґрунтовувати у адвокатському запиті мету запитуваної інформації та, що недостатня обґрунтованість запиту має наслідки, які виключають провину порушника та вважаються такими, що трактуються на користь порушника.

Крім того, зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суддя не надала належної оцінки вимогам ст. 24 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою передбачено вичерпаний перелік вимог до адвокатського запиту та не передбачено вимагання від адвоката доводити необхідність

витребування документів та обґрунтовувати мету запитуваної інформації.

Також зазначає, що приймаючи незаконну оскаржувану постанову суддя не з`ясувала, що Законом «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» заборонено вимагати від адвоката здійснення додаткових вимог щодо оформлення адвокатського запиту, та не надала належної оцінки тому, що до компетенції особи, яка повинна надати відповідь на запит адвоката, не входить вирішення питання про наявність достатньої обґрунтованості, межи доведеності запиту та зв`язку між здійснюваними повноваженнями адвоката та інформацією, що зазначена у відповідному запиті.

До того ж, вважає, що суддя вийшла за межи повноважень, передбачених ст. 280 КУпАП, з`ясувавши обставини оформлення запиту адвоката, що не входить до обставин, що підлягають з`ясуванню суддею при розгляді адміністративної справи.

Не надала суддя належної оцінки і тому, що діючі нормативні документи, які регламентують зміст адвокатського запиту та надання відповіді на цей запит, не містять будь-яких положень щодо доведеності адвокатом запитуваної інформації, наявності зв`язку між запитуваною інформацією та виконуваними обов`язками адвоката чи надання будь-яких документів, які такий зв`язок доводять.

Також не звернула суддя увагу й на те, що адвокатом у запитах було чітко зазначено у межах виконання яких обов`язків йому необхідно отримати відповідну інформацію із зазначенням номеру відповідного кримінального провадження та те, що адвокат надав обставини, для з`ясування яких ця інформація необхідна.

Крім того, не було з`ясовано та надано належної оцінки тому, що у додатках до протоколу надано належний доказ по справі - лист-відмова у наданні інформації адвокату за підписом ОСОБА_1 , що вказує на наявність у діях останнього, як уповноваженого на надання такої відповіді, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Отже, неврахування зазначених вище обставин призвело до ухвалення суддею рішення, яке не відповідає принципам законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Таким чином, вважає, що матеріалами справи та доданими у додатках до протоколів доведено те, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, неправомірно відмовив адвокату у наданні інформації на його адвокатські запити, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, винність якого у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення та копіями листів-відмов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на зазначені адвокатські запити, підписані заступником директора-розпорядника Новіковим В.В.

Також потерпілий ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що судом розглянуто справу без його участі, як потерпілого, і у судове засідання він не викликався та повістку про виклик до суду не отримував, тому був обмежений дізнатися про стан розгляду справи, чим було порушено його право як потерпілого, передбачене ст. 269 КУпАП. При цьому зазначає, що він неодноразово звертався до суду із клопотанням щодо отримання тексту оскаржуваної постанови, проте суддя йому відмовила, визначивши у листі-відмові надати копію рішення його статус, як особи, яка не бере участь у провадженні по справі, тому з текстом оскаржуваної постанови він ознайомився з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 24.11.2023, яка була оприлюднена 20.11.2023, через що не мав можливості у встановлений законом строк подати апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції потерпілим ОСОБА_2 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення потерпілого ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартяна О.В., який заперечував проти поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом (ч. 3 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Частиною 5 ст. 212-3 КУпАП передбачена відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або членавідповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до названого Закону.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат ОСОБА_2, який має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1113 від 29.10.1998 року, видане Донецькою обласною КДКА, обліковується у Раді адвокатів Донецької області, надаючи правову допомогу ОСОБА_4 , діючи на підставі ордеру, у порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернувся до директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут С.М. із адвокатськими запитами: № 999-1 від 16.06.2023 з проханням надати інформацію та фотокопії переліку документів (79 пунктів); № 910-5 від 17.07.2023 з проханням надати інформацію та фотокопії переліку документів (5 пунктів); № 923 від 19.07.2023 з проханням надати інформацію та фотокопії документів (4 пункти); № 924-1 від 21.07.2023 з проханням надати інформацію (9 пунктів), у зв`язку із тим, що запитувана інформація та фотокопії документів, які знаходяться у розпорядженні Фонду гарантування вкладів фізичних осіб могли бути використані адвокатом в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000695, внесеного за заявою ОСОБА_4 01.04.2021 Державним Бюро Розслідувань до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, щодо можливої протиправної діяльності посадових осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

До адвокатських запитів адвокатом ОСОБА_2 були долучені належним чином посвідчені фотокопії його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру.

У відповідь на адвокатський запит № 999-1 від 16.06.2023 на адресу адвоката ОСОБА_2 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов лист № 60-7344/23 від 22.06.2023, за підписом заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1, зі змісту якого вбачається, що, зважаючи на те, що адвокатський запит потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, а також враховуючи дію в Україні воєнного стану, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами), Фондом продовжено строк розгляду адвокатського запиту адвоката ОСОБА_2 до двадцяти робочих днів.

В подальшому, 13.07.2023 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на адресу адвоката ОСОБА_2 надійшов другий лист № 60-8153/23, за підписом заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1, зі змісту якого вбачається, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відмовив адвокату ОСОБА_2 у наданні інформації, сформованої у адвокатському запиті № 999-1 від 16.06.2023, вказавши на те, що запитувана інформація за адвокатським запитом не є інформацією, необхідною адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що до компетенції особи, яка повинна надати відповідь на запит адвоката, не входить вирішення питання про наявність зв`язку між здійснюваними повноваженнями адвоката та інформацією, що зазначена у відповідному запиті. Нормативні документи, які регламентують зміст адвокатського запиту та надання відповіді на цей запит, не містять будь-яких положень щодо доведення адвокатом наявності зв`язку між запитуваною інформацією та виконуваними обов`язками адвоката чи надання будь-яких документів, які такий зв`язок доводять.

При цьому адвокатом ОСОБА_2 при зверненні із запитом було зазначено те, у межах виконання яких обов`язків йому необхідно отримати відповідну інформацію із зазначенням номеру відповідного кримінального провадження та обставин, для з`ясування яких ця інформація необхідна. Посилання на ці обставини, наряду із наданням адвокатом ОСОБА_2 документів, передбачених ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вказувало на необхідність надання інформації, що зазначена у запиті, органом, до якого цей запит був адресований. Ненадання інформації на запит адвоката ОСОБА_2 вказує на наявність у діях особи, уповноваженої на надання такої відповіді, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Крім того, у відповідь на адвокатські запити № 910-5 від 17.07.2023, № 923 від 19.07.2023 та № 924-1 від 21.07.2023 на адресу адвоката ОСОБА_2 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли листи № 60-9067/23 від 02.08.2023, № 60-9066/23 від 02.08.2023 та № 60-9057/23 від 02.08.2023, за підписом заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 такого змісту, що адвокатський запит може персоніфіковано адресуватися виключно посадовим та службовим особам органу державної влади, органу місцевого самоврядування, в усіх інших випадках адвокатський запит надсилається підприємству, установі, організації, громадському об`єднанню, а оскільки Фонд не є ані органом державної влади, ані органом місцевого самоврядування, а також не є бюджетною установою і на діяльність Фонду не поширюються положення Закону України «Про державну службу», то у адвоката відсутнє право на звернення з адвокатським запитом безпосередньо до посадової чи службової особи Фонду та його органів управління, тобто фактично відмовив у наданні інформації та копій документів на вказані адвокатські запити.

Разом з тим, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є належним суб`єктом для адвокатського запиту і на нього поширюються положення ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Про факт того, що адвокатські запити адвоката ОСОБА_2 спрямовані саме як запити до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не до конкретної фізичної особи, свідчить те, що відповідь на запити адвоката надавала посадова особа Фонду - заступник директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 на виконання своїх посадових обов`язків, а не директор Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут С.

Крім того, про помилковість позиції заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для надання відповіді на адвокатські запити № 910-5 від 17.07.2023, № 923 від 19.07.2023 та № 924-1 від 21.07.2023, у зв`язку з їх неналежною адресацією, також свідчать положення ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в ч. 1 якої хоча стилістично і не зазначено керівників підприємств, установ, організацій, в той же час з ч. 2 вказаної статті вбачається обов`язок керівників підприємств, установ організацій, яким направлено адвокатський запит, надавати відповідь на нього.

За таких умов, підстава, яку зазначив заступник директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 в якості фактичної відмови у наданні належної відповіді на адвокатський запит, не відповідає вимогам закону.

Отже, аналіз змісту зазначених листів № 60-7344/23 від 22.06.2023, № 60-8153/23 від 13.07.2023, № 60-9067/23 від 02.08.2023, № 60-9066/23 від 02.08.2023 та № 60-9057/23 від 02.08.2023 дає підстави стверджувати, що зазначена у адвокатських запитах № 999-1 від 16.06.2023, № 910-5 від 17.07.2023, № 923 від 19.07.2023 та № 924-1 від 21.07.2023 інформація на адвокатські запити адвокату ОСОБА_2 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб надана не була.

Таким чином, розглядаючи зазначену справу, суддя не мав жодних підстав для висновку про те, що в діях заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1, які виразилися у відмові в наданні інформації на адвокатські запити, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення є беззаперечною та підтверджується відповідними матеріалами та протоколами про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду апеляційної скарги та перевірки матеріалів справи слід прийняти нову постанову, якою встановити такі обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, 17, в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», листом № 60-8153/23 від 13.07.2023 відмовив у наданні відповіді та не надав інформації, сформованої у адвокатському запиті № 999-1 від 16.06.2023 адвоката ОСОБА_2; листом № 60-9067/23 від 02.08.2023 відмовив у наданні відповіді та не надав інформації, сформованої у адвокатському запиті № 910-5 від 17.07.2023 адвоката ОСОБА_2; листом № 60-9066/23 від 02.08.2023 відмовив у наданні відповіді та не надав інформації, сформованої у адвокатському запиті № 923 від 19.07.2023 адвоката ОСОБА_2; листом № 9057/23 від 02.08.2023 відмовив у наданні відповіді та не надав інформації, сформованої у адвокатському запиті № 924-1 від 21.07.2023 адвоката ОСОБА_2, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Що ж стосується тверджень захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартяна О.В. під час апеляційного розгляду про те, що запитувані адвокатом ОСОБА_2 документи не мають ніякого відношення до його клієнта, і в адвокатських запитах не обґрунтовано їх відношення до зазначеного клієнта, відсутній взаємозв`язок із зазначеним у запиті кримінальним провадженням, а також відсутні обґрунтування необхідності запитуваних документів саме для надання правової допомоги, і тому цей запит не відповідає вимогам законодавства, то вони є безпідставними, оскільки, відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у випадку надходження до відповідної установи адвокатського запиту, у разі, якщо ця установа є розпорядником запитуваної інформації та документів, покладений обов`язок надати таку інформацію ініціатору запиту, не вдаючись до аналізу, чи є дана інформація необхідною для захисту прав клієнта адвокатом.

При цьому, відповідно Додатку до рішення № 53 від 03.07.2021 року Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України «Щодо вимог до адвокатських запитів», подавати адвокатські запити з метою одержання консультацій і роз`яснень положень законодавства заборонено. Однак жодної обов`язкової вимоги щодо зазначення доцільності, мети отримання необхідної інформації в чинному законодавстві не визначено (абз. 3 ч. 1 ст. 24 Закону).

Таким чином, у випадку, коли адвокат вважає зазначення інформації щодо доцільності, мети отримання ним необхідної інформації та копій документів є доречним та необхідним саме у його випадку, додаткове зазначення такої інформації не є забороною. В свою чергу, мотив, мета та доцільність отримання інформації та копій документів шляхом направлення адвокатського запиту може стосуватися питань, з яких клієнт звертався за допомогою до адвоката, що в розумінні статті 22 Закону є адвокатською таємницею.

Також не виключає наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, у діях ОСОБА_1 і факт багаточисельності адвокатських запитів адвоката ОСОБА_2, направлених до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Щодо посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартяна О.В. під час апеляційного розглядуна те, що формулювання запитуваної інформації в деяких пунктах запитів є незрозумілим та неконкретизованим, а також є вимогами про надання копій документів, що містить банківську таємницю без надання судового рішення про її розкриття, то воно не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки зміст відповідей, наданих адвокату ОСОБА_2 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, дає підстави стверджувати про фактичне ненадання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб указаної у запитах інформації.

Доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартяна О.В. під час апеляційного розгляду про невідповідність складених протоколів відносно ОСОБА_1 вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП не тягнуть за собою визнання доказів, долучених до матеріалів справи, недопустимими.

Крім того, факт відсутності підпису ОСОБА_1 у протоколах про адміністративне правопорушення та не вручення йому другого примірника протоколу не вказує на відсутність підстав для його притягнення до відповідальності, оскільки із матеріалів справи вбачається те, що ОСОБА_1 у достатній мірі був обізнаний із змістом висунутого щодо нього обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення та зібраних у справі доказів, необхідних для здійснення захисту.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартяна О.В. під час апеляційного розглядупро те, що долучена до протоколів довіреність №7 від 03.04.2023 на уповноваженого члена Ради адвокатів Донецької області Сарбаш О.О. щодо складання протоколів відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП викликає обґрунтовані сумніви в її достовірності, так як по іншим аналогічним судовим справам була долучена довіреність №7 від 03.04.2023 із зовсім іншим змістом, а саме зазначенням ст. 213-3 КУпАП, то вони є безпідставними, оскільки зі змісту наявного у матеріалах справи витягу з протоколу №12 засідання ради адвокатів Донецької області від 30.11.2022, вбачається, що ОСОБА_3 уповноважено на складання протоколів про адміністративні правопорушення саме за ст. 212-3 КУпАП у частині, що стосується порушення права на інформацію, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Отже, доводи апеляційної скаргипотерпілого ОСОБА_2 про безпідставне закриття суддею провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, є слушними.

За таких обставин, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року - скасуванню, з прийняттям нової постанови, відповідно до якої ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення у справах, підвідомчих суду, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки правопорушення мали місце 13.07.2023 та 02.08.2023 року, то на момент розгляду справи в апеляційному суді, передбачені в ч. 2 ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення закінчилися, у зв`язку з чим провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП слід закрити.

За таких обставин, апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити потерпілому ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а провадження у справі щодо нього закрити, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.