Провадження 3/522/5451/24
ПОСТАНОВА

18.09.2024 суддя Приморського районного суду м. Одеси Іоніді К.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

08.06.2024 о 22:16, в м. Одеса, пр.-т Шевченка 33, к.2, водій ОСОБА_1 керував т/з Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі, у лікаря нарколога та підтверджується висновком КНП «Одеського обласного медичного центру психологічного здоров`я» №001877 від 08.06.2024, чим порушив вимоги пп. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчинені адміністративного правопорушення не визнав та надав пояснення згідно з якими у зазначені у протоколі місці та час вказаним транспортним засобом він не керував, а перебував біля автомобіля разом із знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Транспортний засіб був припаркований ним 08.06.2024 близько 20:00, після чого разом із вказаними знайомими він проводив час в одному із закладів громадського харчування неподалік, де всі вживали алкоголь. Після цього ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернулись до автомобіля, де всі вони разом вирішували, чи повертатись їх по домівках, викликавши тверезого водія, чи скористатися послугами таксі. В цей час до них підійшли працівники поліції, запитали у нього документи та висунули вимогу пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 вперше опинився у подібній ситуації, тому не усвідомлював, на той момент, що оскільки він не керував транспортним засобом, вимога працівника поліції була неправомірною та ОСОБА_1 безпідставно пройшов огляд на стан сп`яніння.

Захисник Тимофієв І.В. надав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та у судовому засіданні клопотав про закриття провадження у справі, вважаючи, що у діях підзахисного ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема посилаючись на: відсутність фіксації руху транспортного засобу Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 ; запису події від моменту зупинення працівниками поліції вказаного т/з під керуванням ОСОБА_1 та як наслідок доказів на підтвердження факту керування підзахисним транспортним засобом в момент події; проведення огляду на стан сп`яніння з грубим порушенням норм діючого законодавства; не залучення свідків; не роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до роз`яснень наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у своїй постанові у справі №404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) від 20.02.2019 зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Отже, під керуванням транспортним засобом слід розуміти умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення його з місця.

Згідно з пп. а) п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до положень ч. ч. 1-5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735) передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними дослідженими в ході розгляду справи доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 08.06.2024 серії ААД №851155, згідно з якими, 08.06.2024 о 22:16, в м. Одеса, пр.-т Шевченка 33, к.2, водій ОСОБА_1 керував т/з Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі, у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №001877 від 08.06.2024;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Одеського обласного медичного центру психологічного здоров`я» від 08.06.2024 № 001877, проведеного 08.06.2024 о 23:10, згідно з яким ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

- даними відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських: №471187, 470939, що містяться на доданому оптичному диску, зокрема № 471187 на якому зафіксовано перебування ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 біля транспортного засобу із увімкненою аварійною сигналізацією. В ході спілкування ОСОБА_2 повідомляє співробітнику патрульної поліції (22:26:16) про те, що ОСОБА_1 їх забирав, та на запитання поліцейського чому зупинка транспортного засобу здійснена саме на тротуарі, ОСОБА_1 , та особи які перебувають поряд з ним вибачаються за це. Далі, на запитання поліцейського чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, останній повідомляє, що трохи (22:28:37). Також зафіксовано, як на пропозицію співробітника поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, ОСОБА_1 відповідає відмовою (22:29:39), посилаючись на те, що впевнений, що після продуву засіб покаже позитивну пробу. В подальшому зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, у присутності поліцейського, за результатом якого видано висновок;

Оцінюючи зібрані та досліджені докази, суд приходить висновку, що вони є допустимим, у повній мірі узгоджуються між собою та є достатніми для підтвердження встановлених судом обставини.

Доводи захисника щодо відсутності доказів на підтвердження факту керування в момент події транспортним засобом підзахисним суд вважає неспроможними, оскільки згідно з даними дослідженого відеозапису під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, а фактично своєю поведінкою та діями підтвердив це. Також цю обставину на відеозаписі підтвердила свідок ОСОБА_2 .

Таким чином, об`єктивними даними дослідженого відеозапису спростовуються, як пояснення ОСОБА_1 надані у судовому засіданні, так і пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які були опитані в ході судового розгляду за клопотанням сторони захисту та стверджували, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в момент події.

Посилання захисника на не роз`яснення ОСОБА_1 прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, спростовуються підписом у відповідній графі у протоколі про адміністративне правопорушення.

У задоволенні клопотання захисника про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_4 , співробітника патрульної поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю, з огляду на наступне.

Так, дійсно кожна особа, якій пред`явлено обвинувачення має право допитувати свідків обвинувачення та захисту. Але це право, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є абсолютним.

Згідно з п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перна проти Італії" (Case of Perna v.Italy) (Заява N 48898/99) від 25 липня 2001 року, як загальне правило, саме національні суди мають оцінювати подані їм докази, а також важливість доказів, які підсудні прагнуть долучити. Конкретніше, пункт 3 (d) статті 6, знову як загальне правило, залишає за ними право вирішувати, чи доцільно викликати свідків" (див. рішення у справі "Відал проти Бельгії" (Vidal v. Belgium) від 22 квітня 1992 року, серія A, N235-B, п. 33). Обвинувачений має підтримати свою вимогу щодо виклику свідків, пояснивши важливість такої дії, і довести, що суду конче необхідно отримати показання відповідних свідків з метою встановлення реальних фактів (див. рішення у справі "Енгель та інші проти Нідерландів" (Engel and others v. the Netherlands).

Так при вирішенні зазначеного клопотання суд виходив з того, що фактично захисник клопотав про виклик для допиту у якості свідка - особи уповноважену на складання протоколу про адміністративні правопорушення, яку з урахуванням статусу, обов`язків та повноважень визначених КУпАП, не можна вважати свідком. Протокол про адміністративне правопорушення стосовно особи, є нічим іншим, як звинуваченням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому, очевидно, що будь-які пояснення особи уповноважено на складання протоколу про адміністративне правопорушення завідомо не можуть вважатися неупередженими. Таким чином, зважаючи, що захисником не наведено будь-яких переконливих аргументів того, що пояснення особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 є конче необхідними для встановлення фактичних обставин справи та зазначені пояснення можуть бути на користь останньому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість зазначеного клопотання.

Інші доводи захисника суд вважає не суттєвими та такими, що не впливають на допустимість досліджених судом доказів, повноту та достовірність встановлених обставин та їх достатність для прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Отже, приймаючи до уваги доведеність винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, з урахуванням характеру правопорушення, даних про особу, ступінь вини, інші обставини справи, приходжу до висновку про наявність підстав для накладення на порушника єдиного можливого адміністративного стягнення, як водія, згідно із санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку із винесенням постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судового збору, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 10, 33,251, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Суддя К.В. Іоніді