ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1271/24 Справа № 202/3386/24 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації (проживання) АДРЕСА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді заступника командира батальйону,-

на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на десять діб.

Від сплати судового збору ОСОБА_1 звільнено на підставі п.12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 27 лютого 2024 року близько 18.00 годині перебував у тимчасовому розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_2 при виконанні службових обов`язків, в умовах особливого періоду (воєнного стану) в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує на незаконність та необґрунтованість рішення місцевого суду в частині призначення покарання у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 10 діб.

Вважає, що суд першої інстанції призначаючи стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, не в повній мірі врахував обставини, що характеризують його особі та поведінку, як до вчинення правопорушення, так і після цього, не надав уваги тому, що апелянт визнав свою вину та щиро покаявся, раніше не притягувався до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності та не мотивував причини, за яких накладення стягнення у вигляді штрафу не буде достатньою мірою для його виправлення і запобігання вчинення правопорушень у подальшому.

Апелянт посилається на те, що з 2022 року він перебуває на фронті, в жовтні 2022 року отримав поранення, наслідки якого лікує і досі: з 12.03.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні з бронховневмонією, після гіпертонічного кризу 18.03.2024 продовжив лікування по 04.04.12024. Після відновлення збирається повертатись на фронт, оскільки несе відповідальність за підлеглих бойових побратимів, для яких є наставником і свого роду прикладом.

Вважає, що в повній мірі усвідомив свою вину в скоєному правопорушенні, алкогольним напоями не зловживає і ніколи за це не притягався до відповідальності, тому зазначене правопорушення є виключенням і не характерним для нього. Тому сплативши державі грошову компенсацію до бюджету у вигляді штрафу, він принесе більше користі, ніж перебуваючи під арештом.

Враховуючи викладене ОСОБА_1 просить постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2024 в частині накладеного адміністративного стягнення змінити та призначити йому покарання у вигляді штрафу.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 , не з`явився, подавши до суду клопотання про розгляд справи без його участі, що відповідно до прписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом не дотримано у повному обсязі.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме: перебував у стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду (воєнного стану).

Вказані висновки місцевого суду ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , а тому відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційним судом не перевіряються.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права під час вирішення питання про накладення на нього адміністративного стягнення є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та іншими законами України.

Санкція ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді арешті з утриманням на гауптвахті строком на 10 діб, суд послався на характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, та прийшов до висновку, що саме такий вид адміністративного стягнення буде достатнім задля його виховного впливу і запобігання вчинення нових правопорушень.

При цьому, за наявності в санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд в своїй постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією вказаної статті.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_1 стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 10 діб за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст.33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 свою вину в вчиненні адміністративного правопорушення визнав, щиро покаявся, несе військову службу в умовах воєнного стану на посаді заступника командира батальйону, має поранення.

Отже, внаслідок неповноти судового розгляду, суд не врахував належним чином особу правопорушника, визнає свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення та щиро кається, має бойові поранення, а також відсутність суттєвих негативних наслідків його дій та обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 може бути призначено адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, внаслідок суворості.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року - зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у виді штрафу, в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП - адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО