Справа № 752/6117/24
Провадження №: 3/752/3265/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Токман Ю.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 березня 2024 року о 09:20 в м. Києві на вул. Інженерна, 1 керуючи автомобілем «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснював перевезення пасажирів (через додаток таксі Uklon) без державної реєстрації як суб`єкта господарювання на даний вид діяльності, чим порушив вимоги п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Захист його інтересів здійснював адвокат Крищук Б.В.

В судовому засіданні адвокат Крищук Б.В. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказав, що ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів в режимі таксі не надає, а лише користується додатком Uklon, для економії на пальному підвозить людей. Також вказав, що у матеріалах справи відсутні докази систематичності здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійснення без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до положень п. 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню; ліцензування - засіб державного регулювання провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, спрямований на забезпечення реалізації єдиної державної політики у сфері ліцензування, захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів.

Пунктом 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачено, що ліцензуванню підлягає, зокрема, перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до ст. 2 ГК України суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Під господарською діяльністю у ст. 3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до положень п.14.1.36 Податкового кодексу України, ст. 14 ГК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документ дозвільного характеру це дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Згідно із ч. 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені зобов`язання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 311038 від 12.03.2024, фото з телефону з інформацією щодо виконання замовлення з перевезення через додаток Uklon, а також відеозапис з нагрудної камери працівників поліції на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , в салоні якого були пасажири. Під час спілкування з поліцейськими на місці зупинки ОСОБА_1 підтвердив факт здійснення ним пасажирських перевезень через додаток Uklon, зазначивши при цьому що відповідні дозвільні документи у нього відсутні, знаходяться на стадії отримання. На запитання поліцейського пасажири, які знаходились в автомобілі «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , повідомили, що здійснили замовлення автомобіля таксі через додаток Uklon і на вказаний виклик приїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .

Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Доводи захисника про те, що дії ОСОБА_1 не носили систематичного характеру, спростовуються зафіксованими на відеозаписі первинними поясненнями ОСОБА_1 , а також поясненнями свідків, які були пасажирами та яким надавались послуги перевезення.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне призначити адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 164 КУпАП, у виді штрафу.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ст. 164, ст. 221, ст. 283-285, ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя Ю. Ф. Токман