ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/690/23 Головуючий суддя І інстанції Уварова Ю. В.
Провадження № 33/818/490/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

захисника - Векленка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Векленка В.І. на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 30 січня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 01.05.2023 року, о 09 год. 55 хв. керував автомобілем Mercedes Benz, днз НОМЕР_1 по вул. Захисників України 79 в м. Богодухові у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу під відеозапис із застосуванням нагрудної камери BodyCam №4 та в присутності двох свідків

В своїй апеляційній скарзі захисник просить постанову скасувати, а адміністративне провадження закрити.

1.Зазначає, що суд не прийняв до уваги наступні обставини та докази:

1)Із правопорушенням ОСОБА_1 не згоден, наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення складений із грубими порушеннями чинного законодавства.

2)Об`єктивних і належних доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем - матеріали справи не містять.

3)На наявних у справі відеоматеріалах рух автомобіля та можливе керування ним ОСОБА_1 - не зафіксовано, навіть відсутній сам транспортний засіб.

4)Показання ОСОБА_1 , який у судовому засіданні пояснив, що із протоколом про адміністративне правопорушення він не згоден, інкриміноване йому правопорушення він не вчиняв, під час вказаних подій автомобілем - не керував.

Додатково пояснив, що 01.05.2023 їхав у автомобілі разом з іншими військовослужбовцями, був пасажиром, задрімав. Прокинувся на блок-посту, інші військові поїхали, його залишили. З невідомих причин працівники поліції попросили пройти «Драгер». Говорив їм, що не керував автомобілем. Насправді водієм був військовий з позивним « ОСОБА_2 ». До транспортного засобу ніякого відношення не має. У поясненнях написав те, що сказали працівники поліції.

5)Допитаний свідок ОСОБА_3 пояснив, що був запрошений у якості свідка під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Яким саме автомобілем керував ОСОБА_1 і чи керував взагалі - не знає, цього не бачив. З яких причин ОСОБА_1 проходив «Драгер» - не знає, йому не роз`яснювали. Підписав якісь незаповнені папери, після чого одразу поїхав.

6)Допитаний як свідок працівник поліції ОСОБА_4 пояснив, що будучи на службі отримали повідомлення про необхідність прибуття на блокпост. Там були кілька військових, працівників поліції, службовий собака. ОСОБА_1 пройшов «Драгер», а інші військові поїхали, поки вони чекали понятих. Особисто вони не бачили, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом.

7)Допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 пояснили, що їхали в одному транспортному засобі разом із ОСОБА_1 , були пасажирами. За кермом був військовий з позивним « ОСОБА_2 ». На блок-посту їх зупинили працівники поліції, з собакою, після чого через кілька хвилин вони поїхали далі, потім виявили відсутність ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції не прийняв вказані пояснення до уваги взагалі, про що прямо зазначив у своїй постанові.

8)Натомість суд взяв до уваги рапорт працівника поліції Ларіонова Р., відповідно до якого ОСОБА_1 начебто керував транспортним засобом.

При цьому свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 були попереджені про кримінальну відповідальність і були допитані у відкритому судовому засіданні, а працівник поліції до суду взагалі не з`явився.

При цьому відео з бодікамери працівника поліції ОСОБА_7 до матеріалів справи чомусь не долучалось.

Сторона захисту вважає, що така поведінка працівників поліції, а також відсутність відео, на якому б автомобіль знаходився у русі, чи із ОСОБА_1 за кермом - свідчить на користь останнього, фактично підтверджує його позицію про те, що він не керував автомобілем.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисника ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 2) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 2) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 01.05.2023 року, о 09 год. 55 хв. керував автомобілем Mercedes Benz, днз НОМЕР_1 по вул. Захисників України 79 в м. Богодухові у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу під відеозапис із застосуванням нагрудної камери BodyCam №4 та в присутності двох свідків.

Таким чином ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

При цьому дійсно на відео не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відео починається з спілкування водія і працівника поліціїї, потім приїжджає екіпаж поліції, залучає двох свідків.

В присутності двох свідків водієві було задано питання, чи він керував транспортним засобом, на що водій відповів, що дійсно він керував транспортним засобом.

Крім того, з відео вбачається, що після прибуття екіпажу поліції, поліцейський задав питання ОСОБА_1 , хто його зупинив, він вказав на працівника поліції та зазначив що саме цей працівник поліції його зупинив на блок посту.

Всі вказані обставини зафіксовані на відеозаписі.

ОСОБА_1 жодних заперечень не висловлював, погоджувався пройти огляд чим підтвердив факт керування ним транспортним засобом, а в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив про вживання алкогольних напоїв проте в невеликій кількості.

Пізніше, водій кардинально змінив свою позицію та зазначив нову версію подій, згідно якої в цей день він їхав з іншими військовослужбовцями в автомобілі, за кермом не був.

Вказана версія була перевірена як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції.

Так в суді першої інстанції були допитані свідки, працівник поліції.

Проте відомості, які зафіксовані на відеозаписі беззаперечно підтверджують факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з критичним ставленням суду першої інстанції до показів свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки вони є побратимами ОСОБА_1 і не порушуючи обов`язок надавати правдиві покази, вони можуть мати на меті своїми показами допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності.

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколу про адміністративну правопорушення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його представник до суду не надали.

Більш того, на запитання суду захисник повідомив про те, що наданим законом правом на оскарження дій працівників поліції -звернення зі скаргою до керівника поліцейських чи зі скаргою на дії працівників поліції до суду вони не звертались.

Важливою обставиною у цій справі також є притягнення працівниками поліції ОСОБА_1 одночасно з складенням протоколу по ч.1ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Вказана постанова не була оскаржена водієм, що додатково свідчить про визнання ним та підтвердження факту керування транспортним засобом.

Таким чином, апеляційний суд критично ставиться до версії водія ОСОБА_1 з огляду на те, що така версія не знайшла свого підтвердження.

Така версія повністю спростована судом першої інстанції за результатом судового розгляду, а також апеляційним судом.

Суд апеляційної інстанції не бере за основу показання працівників поліції, а надає оцінку всім зібраним доказам у справі, зокрема і первинним показам самого водія, відомостям що зафіксовані на відеозаписі, поведінці водія після складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»

Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши чітку відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, поліцейським було складено протокол.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Жодних нових відомостей, які не були відомі суду першої інстанції, апелянт не надав.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Векленка В.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 30 січня 2024 року стосовно ОСОБА_1 -залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева