Справа № 275/1020/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Данилюк О. С. , при секретарі с/з Марієвській Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Брусилів матеріали, що надійшли з ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

28.08.2024 близько об 11 год. 30 хв. ОСОБА_1 за місцем проживання в АДРЕСА_1 ,вчинила відносно племінника насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного та економічного характеру, що полягали у висловлюванні на адресу ОСОБА_2 слів нецензурної лайки, образливих слів та пошкодження паркану, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 та матеріальна шкода.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні домашнього насильства за обставин, що вказані у постанові, не визнала, прояснивши, що ОСОБА_2 дійсно є її племінником, з яким вона мешкає в одному будинку, що поділений між ними, та має конфлікт через зазначене майно. Того дня вона повернулась додому та побачила, що племінник незаконно встановив паркан, який перешкоджав їй користуватись її частиною будинку. Через це між ними виник словесний конфлікт. Втім, ОСОБА_1 заперечувала, що висловлювалась на адресу племінника словами нецензурної лайки, однак визнала, що слова, які вона вживала, були образливими. Також зазначила, що в ході конфлікту вона намагалась витягнути стовпчик огорожі, через що ОСОБА_2 її штовхнув і лист металопрофілю, з якого був виготовлений паркан, зігнувся.

Захисника ОСОБА_1 адвокат Кіщенко І.П. в судовому засіданні проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП заперечувала, оскільки вважає, що хоча дії ОСОБА_1 поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення кваліфіковано як домашнє насильство психологічного та економічного характеру, однак ним не було конкретизовано, в чому конкретно таке насильство полягало і яка шкода заподіяна. Вважає, що у протоколі не розкрито зміст наслідків дій ОСОБА_1 у вигляді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , розмір матеріальних збитків не зазначено. Також вважає, що суперечка, що сталась між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, факт вчинення такого правопорушення ОСОБА_1 адміністративними матеріалами не підтверджений, свідки цього відсутні. На думку захисника, наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сварок та непорозумінь на майновому та побутовому ґрунті не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства, вживання ненормативної лексики також автоматично не утворює складу ст. 173-2 КУпАП. Просила провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що з тіткою ОСОБА_1 проживає в будинку по АДРЕСА_1 , який між ними розділено. Зазначив, що цей конфлікт 28.08.2024 року виник між ними з приводу паркану, який він поставив, узгодивши до цього вказане питання з ОСОБА_1 . Вказав, що ОСОБА_1 разом з чоловіком почали ламати паркан, який він встановив за власні кошти, на крики його дружини він вибіг з будинку та намагався зупинити це, проте його не слухали, через що він викликав поліцію. Стверджував, що ОСОБА_1 висловлювалась в його бік образливими словами, нецензурно лаялась, причому робить це постійно, як його бачить, через що він пережив стрес та дуже засмучується.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та 28.08.2024 року по обіді чула сварку між ними. При цьому ОСОБА_2 викрикував нецензурні слова, що казала ОСОБА_1 , вона не розчула. Однак стверджувала, що ОСОБА_1 дуже вихована людина та нецензурних слів собі не дозволяє, однак не заперечувала, що ОСОБА_1 могла обізвати ОСОБА_2 образливим словом.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що знає ОСОБА_2 з дитинства, часто буває у нього дома, допомагає по господарству. Також він знає ОСОБА_1 , з якою конфліктів не мав та причин обмовляти її не має. Вказав, що не був свідком сварки, що сталась між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 саме 28.08.2024 року, однак неодноразово був присутнім, коли ОСОБА_5 ображала ОСОБА_2 , обзивала його нецензурними принизливими словами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника, потерпілої, свідка, суддя прийшла до наступних висновків.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно судової практики ЄСПЛ «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»).

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Протидія домашньому насильству є важливим засобом для побудови безпечного та демократичного суспільства. Український законодавець з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція), ратифікованої Україною 20 червня 2022 року, вніс низку змін до національного законодавства щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 зазначеного вище Закону слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повністю підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 294746 від 28.08.2024р. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , долученими до протоколу про адміністративне правопорушення, а також показами, даними безпосередньо в суді, електронним рапортом групи реагування патрульної поліції (ЄО № 7925 від 28.08.2024), наявним в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також поясненнями свідків, які підтвердили як сварку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28.08.2024 року, так і факти висловлювання ОСОБА_1 в бік ОСОБА_2 образливих слів та нецензурної лайки.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_1 , відображені дії останньої, що вказують на психологічне та економічне насильство відносно потерпілого ОСОБА_2 , внаслідок якого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого та матеріальна шкода.

Суддя не приймає до уваги доводи захисника щодо того, що само по собі нецензурне та образливе висловлювання в бік потерпілого не може свідчити про наявність в діях ОСОБА_1 складу домашнього насильства, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, такі дії ОСОБА_1 мали наслідком хвилювання потерпілого, переживання стресової ситуації, що безперечно свідчить про завдання шкоди психічному здоров`ю останнього. До того ж пошкодження паркану, що встановив потерпілий, могло призвести до матеріальних збитків. При цьому закон не вимагає визначення їх вартості для кваліфікації дій особи за ст. 173-2 КУпАП.

Також суддя не погоджується з доводами захисника щодо того, що поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не конкретизовано, в чому конкретно домашнє насильство відносно ОСОБА_2 полягало і яка шкода йому заподіяна, оскільки вказаний протокол містить перелік дій, які були вчинені ОСОБА_1 , то як висловлювання на адресу ОСОБА_2 слів нецензурної лайки, образливих слів та пошкодження паркану, та їх наслідки для ОСОБА_2 шкода психічному здоров`ю та матеріальна шкода.

З урахуванням фактичних обставин справи суддя вбачає в діях ОСОБА_1 ознаки ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суддя відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя доходить висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу.

Крім того, відповідно до ч. 2. ст. 4 п. 5 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

На підставі викладеного, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та керуючись ст.ст. 7, 245, 251, 252, 280, 283-287 КУпАП,ст. 4 ч. 2. п. 4. пп. 5 ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушницею не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. С. Данилюк