Справа № 456/5354/23
Провадження № 3/456/22/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

15 травня 2024 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Формулювання правопорушення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_1 13.10.2023 о 03:15 год. по вул. Болехівській, 49 в м. Стрий Львівської області керувала транспортним засобом «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Alcotest Dr?ger 6820» ARLJ 0416, результат тесту 0,67‰, тест 591, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського №1377, чим порушила вимоги п. 2.9 а ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Стаття (частина статті) Кодексу України про адміністративні правопорушення, що передбачає відповідальність за вищезазначене адміністративне правопорушення.

Частина 1 статті 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Фіксування судового засідання технічними засобами.

16.01.2024 на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про фіксацію судового процесу технічними засобами, однак ОСОБА_1 та її адвокат Сєргєєва О.І. в судове засідання, на час ухвалення судового рішення не прибули.

Правова позиція сторони захисту.

14.05.2024 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначила, що вважає обвинувачення проти неї незаконним та таким, що ґрунтується на неналежній, недопустимій, недостовірній інформації, отриманій із суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства. Її зупинка працівниками поліції була здійснена всупереч закону, за відсутності підстав, визначених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», п.7 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, який затверджений Постановою КМУ від 29.12.2021 №1456, про що свідчить постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2024, якою скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7928265 від 13.10.2023 за ч.2 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого всі подальші дії, що вчинені з моменту зупинки аж до часу складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення є протиправними. Зазначила, що протиправна зупинка потягла за собою отримання неналежних доказів по справі, зокрема - направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння, акту про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином у зв`язку із скасуванням Восьмим апеляційним адміністративним судом 16.04.2024 постанови про накладення адміністративного стягнення, не вбачається, що вона допустила будь-які порушення правил дорожнього руху, за які її слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доктрина «плодів отруйного дерева» сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України». Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини. На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 13.10.2023 є недопустимим доказом, адже був складений з порушенням норм ч. 1 - 2 ст. 256 КУпАП, оскільки у такому засобі доказування відсутня інформація про свідків, участь яких при складенні такого документу в справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП є обов`язковою, суб`єктами владних повноважень не було повідомлено ймовірного правопорушника про зміст його прав, що закріплені в ст. 268 КУпАП. Окрім цього, всупереч ч. 1 ст. 265-1 КУпАП посвідчення водія неї не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування вона не отримувала, що свідчить про те, що ймовірний правопорушник не керувала т/з у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вилучення посвідчення водія та заміна його тимчасовим дозволом на право керування, у разі виявлення ознак правопорушення, за яке визначене покарання у формі позбавлення права керування, є безальтернативним обов`язком, а не правом суб`єкта владних повноважень. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б спростовували її доводи про невинуватість поза розумним сумнівом. Будь-яких інших об`єктивних даних про вчинення нею правопорушення немає. Вказана у фабулі правопорушення обставина, що вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є недоведеною жодними належними та допустимими доказами. Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, за вказаних обставин, за відсутності законної зупинки транспортного засобу, яким вона керувала варто визнати недопустимими доказами, оскільки вони здобуті з порушенням вимог Закону та встановленого порядку огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння. За таких обставин вважає, що в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи неодноразово належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, зокрема на 09.00 год. 30.11.2023, 10.00 год. 02.01.2024, 15.00 год. 15.01.2024, 17.00 год. 25.01.2024, 17.30 год. 31.01.2024, 15.00 год. 08.02.2024, 17.00 год. 21.02.2024, 16.00 год. 18.03.2024, 17.00 год. 04.04.2024, 12.00 год. 23.04.2024, 17:30 год. 15.05.2024, не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи. Про належне сповіщення ОСОБА_1 свідчить клопотання, подане нею на адресу суду 14.05.2024.

Адвокат Сєргєєва О.І., яка здійснює захист інтересів ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, 15.05.2024 на електронну адресу суду від адвоката надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зважаючи на сповіщення ОСОБА_1 та адвоката Сєргєєвої О.І. про розгляд адміністративних матеріалів, суд вважає, що останні зловживають процесуальними правами, а тому судом вирішено провести розгляд справи у їх відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

До вказаних висновків суд прийшов, зокрема виходячи і з наступного.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Сєргєєвої О.І., суд враховує, що ОСОБА_1 була добре обізнана з фактом складення на неї протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, скористалася правовою допомогою адвоката та подала до суду клопотання про закриття провадження в справі. При цьому суд зауважує, що ОСОБА_1 в судові засідання, неодноразово відкладені за клопотанням адвоката не з`являлася, про причини неявки суд не повідомляла. Також суд наголошує, що в чисельних листах, адресованих адвокату Сєргєєвій О.І., суд роз`яснював, що хвороба адвоката та зайнятість адвоката у інших судових процесах не може бути підставою для постійного відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не позбавлена можливості самостійно прибути до суду або скористатися правовою допомогою іншого адвоката. На підставі наведеного, суд розцінює поведінку ОСОБА_1 та її адвоката Сєргєєвої О.І. зловживанням процесуальними правами, спрямованими на безпідставне затягування розгляду справи.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Сєргєєвої О.І. та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому суд зауважує, що після надходження адміністративних матеріалів до суду, розгляд справи було призначено на 09.00 год. 30.11.2023, 10.00 год. 02.01.2024, 15.00 год. 15.01.2024, 17.00 год. 25.01.2024, 17.30 год. 31.01.2024, 15.00 год. 08.02.2024, 17.00 год. 21.02.2024, 16.00 год. 18.03.2024, 17.00 год. 04.04.2024, 12.00 год. 23.04.2024, 17:30 год. 15.05.2024. Судові засідання неодноразово були відкладені саме за клопотанням сторони захисту.

Крім того, суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не відносяться до переліку визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких присутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. З урахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її адвоката, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 1 КУпАП).

Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Суд дотримався норм, визначених КУпАП, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторона захисту користувалася рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторони захисту суд розглянув відповідно до вимог закону.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 13.10.2023 року о 03:15 год. по вул. Болехівській, 49 в м. Стрий Львівської області керувала транспортним засобом «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Alcotest Dr?ger 6820» ARLJ 0416, результат тесту 0,67‰, тест 591, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського №1377, чим порушила вимоги п. 2.9 а ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, дане правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 653148 від 13.10.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_1 13.10.2023 року о 03:15 год. по вул. Болехівській, 49 в м. Стрий Львівської області керувала транспортним засобом «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Alcotest Dr?ger 6820» ARLJ 0416, результат тесту 0,67‰, тест 591, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського №1377, чим порушилав вимоги п. 2.9 а ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП /а.с. 2/;

- роздруківкою з приладу Dr?ger Alcotest 6820, прилад ARLJ 0416, принтер №ARLК 0002, тест № 591 від 13.10.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшла тест на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,67‰ /а.с.3/;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alcotest Dr?ger 6820» ARLJ 0416, результат огляду на стан сп`яніння 0,67‰ /а.с.4/;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовилася від огляду на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Стрийська ЦРЛ» /а.с.5/;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.10.2023, з яких вбачається, що 13.10.2023 о 03:15 год. вона керувала автомобілем «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 та по вул. Болехівській в м. Стрий Львівської області була зупинена працівниками поліції, які повідомили, що вона порушила ПДР, а саме керувала автомобілем із не пристебнутим ременем безпеки та порушила правила проїзду перехрестя, чого вона не заперечила. В подальшому, поліцейські запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Alcotest Dr?ger 6820», на що вона погодилася. Результат огляду - 0,67‰, з даним результатом вона погодилася, їхати для огляду в медичний заклад відмовилася, оскільки дійсно вживала алкоголь, а саме в гостях випила пиво «Гараж» і поверталася додому в м. Миколаїв Львівської області. Зазначила, що свою вину у вчиненому визнає, просить суворо не карати /а.с. 6/;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7928265 від 13.10.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. /а.с.7/;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, оглянутого в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Dr?ger Alcotest 6820», результат тесту 0,67‰, їхати в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася /а.с.9/.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Норми права, які застосовує суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається ОСОБА_1

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протокоів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду. Вказаною Інструкцією визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу 1 Інструкції).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Розділу 1 Інструкції)

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з ч.1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності з п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджених Наказом МВСУ №1376 від 06.11.2015 року вимагається викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

Спростування доводів сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності з п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджених Наказом МВСУ №1376 від 06.11.2015 року вимагається викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

Суд критично оцінює клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з огляду на таке.

Суд вважає, що сукупність зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, оглянутого в судовому засіданні, ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Dr?ger Alcotest 6820», результат тесту 0,67‰, їхати в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася.

Суд вважає, що вказаний доказ прямо підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, оскільки з такого чітко вбачається, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, слід зазначити, що як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , остання не заперечувала свою вину у вчиненому правопорушенні, з результатом огляду було згідна та відмовилася їхати в медичний заклад, оскільки дійсно вживала алкоголь.

Крім цього, враховуючи, що проходження огляду на стан сп`яніння зафіксовано на відеозаписі, який додається до протоколу та не заперечувався особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому присутність двох свідків, про що зазначає ОСОБА_1 у клопотанні про закриття провадження у справі, відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, не є обов`язковою.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність у працівників поліції підстав для її зупинки під час керування автомобілем, є безпідставними, так як зупинення транспортного засобу поліцейським не суперечать нормам Закону України «Про Національну поліцію».

Слід зазначити, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом 13.10.2023 о 03:15 год., під час дії комендантської години, тому працівники поліції правомірно її зупинили згідно із п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», який передбачає, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху, а оскільки підстава для зупинки є законною, тому доктрина «плодів отруйного дерева» в цьому випадку не може бути застосована.

Разом з цим, підстави для зупинки транспортного засобу не є предметом перевірки суду при вирішенні питання про наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КупАП та самі по собі не можуть вказувати на відсутність події правопорушення, як і не спростовують висновків суду про наявність ознак адміністративного правопорушення.

При цьому доводи про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7928265 від 13.10.2023 за ч.2 ст. 122 КУпАП та закритя провадження про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, жодним чином не впливають на правильність постановленого рішення та не доводять відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд звертає увагу, що законом не передбачено, що в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковим відсторонення від керування транспортним засобом, також не відсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та не є свідченням того, що у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння.

Що стосується посилань на нероз`яснення ОСОБА_1 її прав, то протокол про адміністративне правопорушення містить підпис в графі про роз`яснення ОСОБА_1 її прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Будь-яких заперечень з цього приводу ОСОБА_1 не висловлювала та жодних клопотань не заявляла.

Доводи про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищевказаними доказами, які містяться в матеріалах справи.

При цьому суд зауважує, що в клопотанні про закриття провадження у справі ОСОБА_1 стверджує про те, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2024, якою скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7928265 від 13.10.2023 за ч.2 ст. 122 КУпАП, свідчить про те, що всі подальші дії, що вчинені з моменту зупинки аж до часу складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення є протиправними.

Суд вважає вказані доводи безпідставними та зауважує, що жодною нормою чинного законодавства не передбачено, що збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП пов`язане з наявністю або відсутністю в діях водія порушень ПДР.

Суд наголошує, що навіть у випадку якщо підстава для зупинки транспортного засобу не була пов`язана з порушенням ПДР і такі порушення не підтвердилися, наведене не свідчить про відсутність у працівників поліції права запропонувати водію, у якого вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, пройти відповідний огляд. А тому доводи сторони захисту в цій частині є неспроможними.

При цьому суд зауважує, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2024 не містить жодних даних про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, а лише містить висновки про те, що її винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не доведена.

Суд вважає, що рішення ЄСПЛ, які у своєму клопотанні цитує ОСОБА_1 є не релевантними до даного випадку, а тому такі судом не враховуються.

Таким чином, усі доводи наведені ОСОБА_1 щодо незаконності притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду та фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки суду.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчиненене і особа є винною у вчиненні цього правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі наведеного, інші доводи сторони захисту судом не аналізуються та не спростовуються, оскільки на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не впливають.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікується правопорушення, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстави для стягнення судового збору.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 536 грн. 80 коп. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, й накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 /п`ятсот тридцять шість/ грн. 80 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя В.Л.Бучківська