Справа №359/1565/24
Провадження №3/359/1195/2024
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши з закритому судовому засіданні, за участю представника особи, яка притягується до відповідальності, адвоката Федорова Д.С., адміністративний матеріал, що надійшов Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи не встановлено, -

в с т а н о в и в:

08.02.2024 року о 23 год. 13 хв. в м. Бориспіль. вул. Київський шлях, 47. Водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу Драгер ARLM -0305, Alcotest 7510, результат 2.67 % проміле с. Своїми діями водій порушив п. 2.9А ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Натомість з`явився представник особи, яка притягується до відповідальності адвокат Федоров Д.С. та повідомив, що ОСОБА_1 заперечує проти протоколу та вину не визнає. Водночас, з відеозапису в матеріалах справи (файл «сіlр-і») вбачається:

(15:30с.): після проходження огляду на приладі Драгер та ознайомлення із результатами ОСОБА_1 повідомив, що він не підпише чек приладу драгер та інші документи, оскільки незгідний;

(16:20с.): ОСОБА_1 в черговий раз заявляє про незгоду підписання будь-яких документів;

(22:10с.): працівники поліції закрились в службовому автомобілі та, без присутності ОСОБА_1 , обговорюють необхідність складення письмового направлення для проходження медичного огляду до лікарні;

49:45с.): ОСОБА_1 заперечує наявність в нього ознак сп`яніння та в черговий раз пояснює, що він відмовляється підписувати будь-які документи.

Окрім того, хочу звернути увагу, що ОСОБА_1 відмовився підписувати Акт огляду в графі «З результатами згоден»

Однак, не зважаючи на вищевикладене, працівники патрульної поліції почувши незгоду ОСОБА_1 із результатами приладу «Drager» не направили його на огляд на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Також з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що працівники поліції склавши відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не роз`яснили йому його права передбачені ст. ст. 55, 56,59,63 Конституції України. Та не було роз`яснено право на захист. Згідно ч. 2 ст. 89 КПК України , у разі встановлення очевидної недопустимості доказу від час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Отже у зв`язку з вищевикладеним, вважаю докази, наявні в матеріалах справи є очевидно недопустимим. Тому на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП прошу провадження по справі закрити у звзяку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суддя, заслухавши представника особи, яка притягується до відповідальності ознайомившись з матеріалами справи, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Так, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 633434 від 08.02.2024 р., який складений та підписаний уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, чеком газоаналізатора Drager Alcotest 7510, ARLM -0305, результат якого 2.67 %, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів від 08.02.204 р., направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.02.2024 року, довідкою про відсутність повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 130 КУпАП від 09.02.2024 р., довідкою про отримання посвідчення водія на права керування транспортними засобами від 09.02.2024 р. диском із записом відеофіксації здійсненої працівником поліції та іншими матеріалами справи.

Суд враховує, що працівники поліції здійснили роз`яснення прав водія, наслідки непроходження ним освідування на стан сп`яніння. Крім того, працівник поліції вказав на конкретні ознаки алкогольного сп`яніння, що знайшли своє підтвердження при розгляді даного матеріалу в суді.

Даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що адміністративне правопорушення мало місце внаслідок порушення п. 2.9А Правил дорожнього руху України Р. II Постанови КМУ України «Про правила дорожнього руху» № 1306 від 10.10.2001 водієм ОСОБА_1 , відповідно до якого, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держпродивстандарт; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 3 ст. 266 КУпАП визначено, що лише у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, вище вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст.ст. 254, 255, 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно приписів статей 1, 8 Конституції України, Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Чинна редакція ч. 1 ст.130 КУпАП встановлює безальтернативний штраф в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування на 1 рік.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст. 69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності.

Аналогічним чином, в даному випадку, є заборона застосування нижче від передбаченого, санкцією закону КУпАП, стягнення відносно осіб, які притягаються до відповідальності в разі визнання винуватими. Таким чином, суд позбавлений можливості врахувати всі обставини справи та поведінку особи, і має застосовувати стягнення для всіх однакове, незалежно від того чи визнала вона свою вину, щиро розкаялась, демонструвала своє відношення до вчиненого шляхом погодження на додаткові витрати, пов`язані з допомогою ЗС України, тощо.

З цього приводу, суддя вважає за необхідне зазначити про індивідуалізацію покарання (стягнення) відносно осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами), з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, відсутності обтяжуючих обставин, майнового стану ОСОБА_1 , його відношення до скоєного, військовослужбовця, необхідним і достатнім буде накладення більш м`якого адміністративного стягнення, ніж передбачено ч. 1 ст.130 КУпАП, та застосування альтернативного стягнення.

Тому, в даному випадку, суддя вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення з урахуванням аналогії закону та застосувати положення ст. 69 КК України для призначення покарання, що є меншим, ніж передбачено санкцією закону про адміністративну відповідальність.

Враховуючи характер скоєного, особу правопорушника, ступінь вини, характер вчиненого правопорушення, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, матеріали справи, та те, що тяжких наслідків не настало, суддя вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп.

Саме таке стягнення суддя вважає, буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 268, 283-285 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосування ст.69 КК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., що слід стягнути на користь Держави України (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м. Київ/21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37955989; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0010001; код класифікації доходів бюджету 21081300) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на користь державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: судовий збір) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя : С.М. Вознюк