КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/612/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Терехова Миколи Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2023 року під головуванням судді Гришко О.М. якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої кінологом, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 02 вересня 2023 року о 20 год. 55 хв., керуючи автомобілем «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Шевченкове по вул. Миколаївська, 17, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Alkotest 7510» або проходження такого огляду в медичному закладі відмовилася в присутності двох свідків у встановленому законом порядку й під відеозапис, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Не погодившись з указаною постановою, 04 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначав, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, висновок суду першої інстанції є помилковим, суд не з'ясував усі фактичні обставини справи.

Вказує, що як час так і місце вчинення адміністративного правопорушення працівники поліції визначили вільно на свій власний розсуд без наявності будь-яких фактичних даних.

Зазначає, що ОСОБА_1 заперечувала, що керувала транспортним засобом в стані сп`яніння, а алкогольні напої придбала вже знаходячись в магазині «Гурман» про що зазначила працівникам поліції, що вимога пройти огляд є протизаконною, оскільки вона на той час не була водієм й в матеріалах справи відсутні докази про керування ОСОБА_1 автомобілем у стані сп`яніння.

Крім того, вказала, що суд першої інстанції не мав права посилатися на пояснення свідка ОСОБА_2 , особисто не допитавши його, оскільки ОСОБА_1 та свідок конфліктують давно та це їх не перша сутичка, що свідчить про упередженість останнього.

Крім того в апеляційній скарзі адвокат Терехов М.С. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2023 року.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку вказав, що про існування постанови стало відомо лише 24 листопада 2023 року, під час ознайомлення захисника з матеріалами справи, в той час як ОСОБА_1 судом не повідомлялася про розгляд справи й їй не було відомо про її вирішення.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Терехову М.С. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2023 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Під час апеляційного розгляду суд заслухав пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката Терехова М.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її з наведених в ній підстав.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідності до ст. 7 КпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час апеляційного провадження було перевірено та встановлено наступні обставини.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 443356 0 21.51 02 вересня 2023 року, ОСОБА_1 0 20.55 02 вересня 2023 року керуючи автомобілем «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Шевченкове по вул. Миколаївська, 17, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Alkotest 7510» або проходження такого огляду в медичному закладі відмовилася в присутності двох свідків у встановленому законом порядку й під відеозапис, чим порушила п. 2.5 ПДР України (а.с. 1).

Визнаючи доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, районний суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 443356 від 02 вересня 2023 року; диск із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та пояснення свідків.

Між тим, районний суд таких висновків дійшов з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням процесуальних прав, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У розумінні статті 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно висновків Верховного Суду у справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Як роз`яснено у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу у просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу у рух та зворушення з місця.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Між тим, зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду не відповідає.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли саме вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Згідно з частиною п`ятою статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Матеріалами справи доведено, що працівники поліції не були очевидцями безпосереднього керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Визнавши доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, районний суд фактично у основу обвинувачення поклав поясненнями свідка ОСОБА_2 , який викликав працівників поліції та зі слів якого було складено протокол про те, що указана особа керувала транспортним засобом у стані сп`яніння, остільки чув запах алкоголю з порожнини її рота, мало місце порушення координації рухів та її поведінка не відповідала обстановці, а також свідка ОСОБА_3 , який засвідчив факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Між тим, до справи долучено пояснення указаних осіб у вигляді заповнених ними бланків, без допиту у судовому засіданні та попередження про кримінальну відповідальність (а.с. 4).

При цьому, районний суд не врахував правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 27.05.2019 у справі № 560/751/17, відповідно до яких пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до наявної інформації, що міститься на долученому до справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, виклик працівників поліції було здійснено ОСОБА_2 , проте у ході тривалого з'ясування обставин події не було доведено факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, як учасника руху, у стані сп'яніння, з урахуванням його пояснень, покладених у основу протоколу.

ОСОБА_1 , даючи пояснення в суді апеляційної інстанції вказувала про розгляд судом справи без її належного повідомлення та без врахування її пояснень про те, що в зазначений в протоколі час 02 вересня 2023 року о 20:55 вона не керувала транспортним засобом, а тому не була учасником дорожнього руху, у зв'язку з чим й відмовилася від проходження огляду на стан сп'яніння.

Пояснювала, що того дня приблизно о 17-18 год разом з чоловіком після роботи на автомобілі вони приїхали до магазину «Гурман», де на стоянці залишили авто й пішли додому пішки, остільки проживають від магазину недалеко, а на дорожньому покритті, яке веде до їх будинку в той час проводилися ремонтні роботи.

Приблизно о 21.00 02 вересня 2023 року вона прийшла до магазину «Гурман» вигулюючи собаку, й придбала алкогольний напій, який вживала. Під час перебування в магазині та спілкування з продавцем у приміщення закладу зайшов як їй стало відомо згодом ОСОБА_2 , з яким у неї виникли неприязні стосунки за півроку до події під час перебування в цьому ж магазині. Відразу свідок, ставши в чергу до іншого продавця, почав робити їй зауваження, внаслідок чого між ними знову виник конфлікт.

Згодом собаку вона відвела до автомобіля, який стояв на стоянці біля магазину й залишила його в салоні, остільки конфлікт з указаною особою продовжувався, а собака була бійцівської породи. Приїхавши на виклик ОСОБА_2 працівники поліції пропонували їй пройти освідування з метою перевірки факту перебування у стані сп`яніння, проте вона не погоджувалася з пропозицією, пояснюючи, що автомобілем вона не керувала, у зв`язку з чим відсутні підстави для перевірки її стану.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, проте факту керування нею транспортним засобом він не бачив.

Під час допиту у якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що 02 вересня 2023 року зі знайомим ОСОБА_4 вони відпочивали у нього дома, вживали спиртне, яке закінчилося, а тому після 20.00 він прийшов до магазину з метою його додаткового придбання.

Зайшовши до магазину, йому здалося, що ОСОБА_1 , яка тримала у руках алкогольний напій, заважає роботі продавця, а тому, ставши у чергу до іншого продавця, зробив їй зауваження, після чого між ними знову виник конфлікт й сперечаючись, вони вийшли на вулицю. Після того, як ОСОБА_1 пішла до припаркованого на стоянці біля магазину свого автомобіля, будучи впевненим, що вона на ньому буде їхати, викликав працівників поліції.

У долучених до справи письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що він викликав працівників поліції, остільки ОСОБА_1 знаходилася за кремом автомобіля з ознаками алкогольного сп`яніння, купила в магазині алкоголь і хотіла їхати далі.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив надані працівникам поліції пояснення, проте твердив, що того вечора вперше побачив ОСОБА_1 в приміщенні магазину, а ця обставина виключає достовірність його пояснень про встановлення ним факту перебування указаної особи у стані сп`яніння саме під час керування транспортним засобом.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_5 , продавця магазину «Гурман», ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 постійні клієнти магазину, яких вона знала наочно. Пояснила, що була свідком конфлікту, який виник між указами особами раніше в приміщенні магазину, причиною якого була собака ОСОБА_2

02 вересня 2023 року після 17.00 вона виходила з приміщення магазину та бачила, як ОСОБА_1 , під`їхавши на автомобілі до магазину, залишала транспортний засіб на паркувальному майданчику поблизу магазину й разом з чоловіком пішла у невідомому напрямку.

Того ж дня, перед закриттям магазину, близько 21 год. до його приміщення знову зайшла ОСОБА_1 разом з собакою й купила спиртний напій. Коли вони спілкувалися, до магазину зайшов ОСОБА_2 й ставши у чергу до іншого продавця, почав робити ОСОБА_1 , зауваження, чим спровокував конфлікт, який переріс між ними у словесну перепалку, після чого указані особи приміщення магазину покинули. Проте згодом вона побачила, як приїхали працівники поліції й почали з'ясовувати обставини.

Отже, поясненнями указаного свідка підтверджуються доводи ОСОБА_1 про те, що автомобіль був залишений нею після роботи на паркувальному майданчику поблизу магазину й вигулюючи собаку у вечірній час, вона зайшла до магазину та купила алкогольний напій, після чого зайшов ОСОБА_2 й між ними виник конфлікт.

При цьому, підлягають врахуванню, як установлені матеріалами справи обставини, пов`язані з наявністю між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 конфліктних відносин, що могло свідчити про упередженість свідка та бажання вчинити дії на її шкоду. Також перебування самого ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння, з урахуванням викладеного, могло призвести до неправильного сприйняття чи спотворення дійсних обставин.

Положеннями статті 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді справи про адміністративне правопорушення, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України, суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Варто зазначити, що об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, знаходження біля транспортного засобу або у транспортному засобі, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Поряд з цим пункт 2.5 ПДР України зобов`язує саме водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях як учасника дорожнього руху, складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Між тим, будь-яких належних та безспірних доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд також враховує висновки Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015, де в п.2.1 мотивувальної частини рішення, зазначено, що: «…згідно з Кодексом ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245)».

Статтями 3,8 Конституції України проголошено, що людина, її права і свободи людини та їх гарантії визнаються в Україні найвищою цінністю, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В Україні визнається і дії принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50- 55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Отже, достовірно встановити те, що гр. ОСОБА_1 керувала автомобілем перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння неможливо, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували указані обставини.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому з урахуванням викладених обставин виключало правові підстави до визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сукупністю належних та допустимих доказів не доведено той факт, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим і не мала обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до положень ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті першої 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання адвоката Терехова Миколи Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити адвокату Терехову Миколі Сергійовичу в інтересах ОСОБА_1 строку на оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Терехова Миколи Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження за відсутності в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар