ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1085/24 Справа № 176/565/24 Суддя у 1-й інстанції - Крамар О. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Черниш Т.І. на постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.,

за участю в режимі відеоконференції:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Черниш Т.І.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2024 року водій ОСОБА_1 12 лютого 2024 року о 22.20 год. по вул.Героїв України, 22/2 в м. Жовті Води Дніпропетровської області керував транспортним засобом Pegeot 407 SR 1.8 EST, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (стійкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає навколишній обстановці). Від проходження огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не є переконливим доказом винуватості ОСОБА_1 та складений безпідставно. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції. Вважає, що рапорт не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 . Зазначає, що зміст пояснень ОСОБА_1 , наданих ним в судовому засіданні, відображено неповно та вибірково. Вказує, що наявні у матеріалах справи відеозаписи не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння. Звертає увагу, що ОСОБА_1 неодноразово вказував працівникам поліції та суду, що не керував транспортним засобом, а за кермом був його приятель ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на зазначений стан.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №489598 від 12 лютого 2024 року слідує, що ОСОБА_1 інкримінується відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони за ст. 130 КУпАП є саме керування особою транспортним засобом, при цьому не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Наразі судом першої інстанції не було враховано, що під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, що не було встановлено в діях ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ним, як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

При цьому ОСОБА_1 як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і у судах першої та апеляційної інстанції заперечував факт керування ним транспортним засобом та вказував, що ним керував його друг ОСОБА_2 , адреса місця проживання якого на момент складання протоколу вилетіла в нього з голови.

Посилання працівників поліції в рапорті на те, що ОСОБА_1 вчинив ДТП, як на підставу для підтвердження факту керування останнім транспортним засобом, є безпідставними, оскільки як встановлено під час апеляційного перегляду протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП до суду першої інстанції не заходив, при цьому відповідно до наявних у матеріалах справи копій пояснень ОСОБА_3 , який був учасником ДТП, останній не бачив, хто саме був за кермом транспортного засобу, який здійснив з ним зіткнення.

Також, суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги ст. 266 КУпАП, відповідно до якого огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, в матеріалах справи хоча і наявний відеозапис з бодікамер поліцейських, разом з тим останнім не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч.ч. 1, 2, 5 ст. 266 КУпАП апеляційний суд дійшов висновку, що огляд на стан сп`яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання огляду на стан сп`яніння недійсним.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягненняОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Черниш Т.І. задовольнити.

Постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот