ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року Солом`янський районний суд міста Києва

у складі:головуючого судді - Педенко А.М.,

за участю:

секретаря- Литвиненко Н.Г.

прокурора - Шкурпело Р.В.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 ,

захисника - Соколик Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві матеріали про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Віньківці Віньковецького району Хмельницької області, громадянина України, працює директором Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутній,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До провадження Солом`янського районного суду міста Києва з Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, складені відносно директора Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 520 від 13.05.2024 р. слідує, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України, будучи посадовою особою юридичних осіб публічного права та відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VІІ (далі - Закон) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.ч. 1, 3, ст. 28 Закону не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та 30.08.2023 не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив у встановленому законом порядку свого безпосереднього керівника - орган управління, про наявність у нього реального конфлікту інтересів з приводу видання наказу Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України від 30.08.2023 № 91-к «Про введення в дію нової структури Інституту», відповідно до п. 2.3. якого створив структурний підрозділ - Науково- технічну бібліотеку, ввів його до складу відділу цифрових технологій в агрономії шляхом переведення та призначив до нього шляхом переведення сестру своєї дружини, ОСОБА_2 , фахівця науково-організаційного відділу та аспірантури, з місячним посадовим окладом в розмірі 11 тарифного розряду та надбавкою за складність, напруженість у роботі 45 % до місячного посадового окладу, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 521 від 13.05.2024 р. слідує, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України, будучи посадовою особою юридичних осіб публічного права та відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VІІ (далі - Закон) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.ч. 1, 3, ст. 28 Закону не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та 30.08.2023 прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів - видав наказ Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України від 30.08.2023 № 91-к «Про введення в дію нової структури Інституту», відповідно до п. 2.3. якого створив структурний підрозділ - Науково- технічну бібліотеку, ввів його до складу відділу цифрових технологій в агрономії шляхом переведення та призначив до нього шляхом переведення сестру своєї дружини, ОСОБА_2 , фахівця науково-організаційного відділу та аспірантури, з місячним посадовим окладом в розмірі 11 тарифного розряду та надбавкою за складність, напруженість у роботі 45 % до місячного посадового окладу, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

09.08.2024 року постановою Солом`янського районного суду м. Києва об`єднано справи про притягнення до адміністративної відповідальності директора Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення (справа № 760/11424/24, провадження № 3/760/4273/24 та справа № 760/11425/24, провадження № 3/760/4274/24), та об`єднаній справі присвоєно номер справи № 760/11424/24, провадження № 3/760/4273/24).

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вбачає в діях директора Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , склад адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КупАП і він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Обґрунтовуючи позицію, підтримав обставини та доводи, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення № 520 та № 521 від 13.05.2024 року, вказав, що протоколи про адміністративне правопорушення складені згідно з вимогами чинного законодавства, просив визнати винним та піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ст. 172-7 КУпАП.

Захисник Соколик Д.І., в судовому засіданні просив провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Надав письмові пояснення, долучені до матеріалів справи.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтримав позицію захисника, просив закрити провадження, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи захисника, висновок прокурора, дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення№ 520 та № 521 від 13.05.2024 року, вивчивши письмові матеріали справи, а також інші докази у справі, надані в судовому засіданні, суд приходить до наступного.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 відповідно до наказу Національної академії аграрних наук України від 30.07.2019 № 218-кб «Про призначення ОСОБА_1 » призначений на посаду директора Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України з 05.08.2019.

30.07.2019 Національною академією аграрних наук України (далі - НААН України) з ОСОБА_1 укладено контракт (далі - Контракт) про те, що ОСОБА_1 призначається на посаду директора Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України на термін з 05.08.2019 по 05.08.2024.

Відповідно до наказу Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України (далі - Наукова установа) від 02.08.2019 ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора з 05.08.2019.

Згідно з п. 1.1 розділу 1 Статуту Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України, затвердженого президентом НААН України 20.12.2016 (далі - Статут), Наукова установа є державною бюджетною неприбутковою науковою установою і перебуває у віданні НААН України як органу управління державним майном.

Відповідно до п.10 Статуту Наукова установа є юридичною особою, зареєстрованою в порядку, визначеному законодавством, що регулює діяльність неприбуткових установ.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 81 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 65 Господарського кодексу України посадовими особами підприємства є керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту.

Отже, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, ОСОБА_1 , враховуючи спосіб утворення Наукової установи, є посадовою особою юридичної особи публічного права, тобто суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, що передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, якою встановлено адміністративну відповідальність за прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п. 4 Контракту керівник Наукової установи в межах компетенції видає накази та інші акти.

Згідно з п.п. 34, 37 Статуту управління Науковою установою здійснюється директором, який у межах компетенції видає накази і розпорядження, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників Наукової установи, самостійно визначає організаційну структуру управління і розробляє штатний розпис.

ОСОБА_1 02.11.2020 під підпис ознайомлений з попередженнями про спеціальні обмеження, встановлені Законом, у тому числі про вимоги ст. 28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Так, ОСОБА_1 як директор Наукової установи, використовуючи повноваження, визначені п.п. 34, 37 Статуту щодо видання наказів та визначення організаційної структури управління і розробки штатного розпису, видав наказ Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України від 30.08.2023 № 91-к «Про введення в дію нової структури Інституту», відповідно до п. 2.3. якого створив структурний підрозділ - Науково-технічну бібліотеку, який ввів до складу відділу цифрових технологій в агрономії та призначив до нього шляхом переведення ОСОБА_2 , фахівця науково-організаційного відділу та аспірантури, з місячним посадовим окладом в розмірі11 тарифного розряду та надбавкою за складність, напруженість у роботі 45 % до місячного посадового окладу, яка є сестрою його дружини.

Факт родинних стосунків ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , які виражаються у тому, що остання є сестрою його дружини, ОСОБА_3 та працює фахівцем науково-організаційного відділу та аспірантури Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України підтверджується:

- поясненнями ОСОБА_2 від 08.05.2024, яка вказала, що ОСОБА_3 є її рідною сестрою, що у неї дружні відносини як із сестрою, так і з її чоловіком, ОСОБА_1 Про реорганізацію в Науковій установі та про своє перепризначення вона дізналася у відділі кадрів;

- листом заступника директора Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України від 01.01.2024 № 07/2833 на адресу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, у якому вказано про те, що ОСОБА_3 є рідною сестрою дружини ОСОБА_1 ;

листом центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про наявність в архіві Кам`янець-Подільського району Xмельницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції та у відомостях Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису № 750 про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у ч. 1 ст. 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Враховуючи повноваження директора Наукової установи щодо прийняття управлінських рішень, у ОСОБА_1 під час видання 30.08.2023 наказу № 91-к виник реальний конфлікт інтересів, зумовлений суперечністю між його приватним інтересом та можливістю реалізації управлінських повноважень.

ОСОБА_1 , будучи відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у супереч із вимогами ст. 28 цього Закону, порушив встановлені законодавством обмеження щодо запобігання виникнинення конфлікту інтересів, а саме: використовуючі свої повноваження директора підписав наказ від 30.08.2023 № 91-к «Про введення в дію нової структури Інституту», відповідно до п. 2.3 якого призначив ОСОБА_2 , фахівця науково-організаційного відділу та аспірантури, з місячним посадовим окладом в розмірі 11 тарифного розряду та надбавкою за складність, напруженість у роботі 45 % до місячного посадового окладу, тобто прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 28 Закону особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані вживати заходів недопущення виникнення реального, потенціального конфлікту інтересів, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Виходячи з визначень, наданих у ст. 1 Закону, обов`язковими складовими конфлікту інтересів (реального, потенційного) є приватний інтерес (будь-який майновий чи немайновий), службові /представницькі повноваження (безпосередні та загально службові), а співвідношення вказаних складових спричиняє виникнення реального конфлікту інтересів.

З урахуванням листа НААН України від 07.03.2024 № 11-1172, відповідно до якого повідомлень від директора Наукової установи ОСОБА_1 щодо виникнення потенційного або реального конфлікту інтересів відповідно до Закону до НААН України не надходило та вбачається, що він не вживав заходів, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 28 Закону.

Згідно з вимогами статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст. 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність приватного інтересу, який впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення нею дій при здійсненні представницьких повноважень, тому зобов`язана була повідомити про це, однак не зробила цього.

Частина 2 ст.172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів: вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в активних діях особи, яка знала про наявність приватного інтересу, який впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення нею дій при здійсненні представницьких повноважень, тому зобов`язана була повідомити про це, однак не зробила цього.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в пунктах 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, у листі від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 Судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ з зазначила, що для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджено доказами та відповідно відображено в постанові суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією, це - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія зазначеного Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 06 жовтня 2010 року № 21 -рп/2010 в п. 3.2.2. прямо вказав на необхідність визнання і дію в Україні принципу верховенства права, і на необхідність врахування, насамперед, того, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а діяння, яке не відповідає змісту терміну «корупція», не може визнаватись корупційним правопорушенням.

Відповідно до пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобіганні корупції», особи, зазначені у п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага для себе чи близьких осіб.

Тобто, навіть при наявності суперечності між приватними інтересами особи та її службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, хоча ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП настає виключно за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів та за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В свою чергу, реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень (ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції»).

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових / представницьких повноважень, що є дискреційними.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

В свою чергу, службові / представницькі повноваження особи можуть визначатись в: законах, інших нормативно-правових актах (наприклад, положення про орган, установу, організацію); трудових договорах (контрактах); статутах підприємств; положеннях про структурні підрозділи органів, установ, організацій; посадових інструкціях; організаційно- розпорядчих документах; дорученнях керівників; регламентах.

Таким чином, саме дискреційні повноваження призводять до виникнення конфлікту інтересів (потенційного чи реального).

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, прийнятим Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин. Так само, визначення дискреційних повноважень містяться в Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Національним агентством з питань запобігання корупції від 18.05.2023 № 109/23 (далі - Методологія № 109/23) «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи Національним агентством з питань запобігання корупції».

Як вбачається із Методології № 109/23, ознаками дискреційних повноважень є:

дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього;

надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації;

дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень;

наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у п. 50 постанови від 15.12.2021 у справі № 1840/2970/18, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У пункті 43 постанови Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 1840/2970/18 зазначено, що дискреція - це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Отже, для ствердження, що ОСОБА_1 вчинено правопорушення, пов`язане із корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП України, необхідно визначити і довести наявність реального конфлікту інтересів, тобто, що видання ОСОБА_1 наказу від 30.08.2023 № 91-к «Про введення в дію нової структури Інституту» здійснено ним під час реалізації службових повноважень, які є дискреційними (при можливості діяти на власний розсуд, обираючи з декількох можливих варіантів дій, рішень або навпаки - не вчиняти дію, не приймати рішення, тобто бездіяти) та без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Розділом 2 Контракту від 30.07.2019 визначено, що на період дії контракту керівник зобов`язаний забезпечити виконання обов`язків, зокрема:

пункт 2.7. - виконання програм соціального розвитку, дотримання умов колективного договору;

пункт 2.12. - створення в кожному структурному підрозділі і на кожному робочому місті умов праці відповідно до вимог нормативних актів, а також забезпечити додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці.

Розділом 4 Контракту від 30.07.2019 унормовано, що Керівник, зокрема: в межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників установи.

Відповідно до ст. 29 Статуту Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України, Наукова установа у межах статутних завдань має право визначати структуру управління Наукової установи, розробляти штатний розпис, затверджувати його у встановленому порядку. Статтею 30 Статуту ІБКіЦБ визначено, що Наукова Установа зобов`язана здійснювати заходи з удосконалення організації своєї діяльності.

Статтею 38 Статуту ІБКіЦБ встановлено, Директор, діючи у межах законодавства, в інтересах Наукової установи, згідно з цим Статутом, самостійно вирішує питання діяльності Наукової установи, за винятком питань, віднесених до компетенції Академії, зокрема: у межах своєї компетенції видає накази і розпорядження, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників Наукової установи; самостійно визначає організаційну структуру управління і розробляє штатний розпис Наукової установи з урахуванням умов та фонду заробітної плати, подає керівництву Академії на затвердження.

Крім того, відповідно до розділу IX Статуту ІБКіЦБ, Вчена рада Наукової установи є колегіальним органом управління науковою та науково-технічною діяльністю Наукової установи, який виконує дорадчі функції, затверджується за поданням Наукової установи наказом Академії терміном не більше як на три роки. До виключної компетенції вченої ради Наукової установи належить питання удосконалення та розвитку структури Наукової установи.

З огляду на вищенаведені нормативно-правові акти, якими керується директор Наукової установи вбачається, що його обов`язком як уповноваженою особою Наукової установи є здійснення заходів з удосконалення організації діяльності Наукової установи, що полягає власне у введенні в дію організаційної структури управління установи та штатного розпису на основі розробленої організаційної структури установи та рішення (протоколу) Вченої ради Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України з подальшим поданням керівництву Національній академії аграрних наук України на затвердження.

Також, варто відзначити, що відповідно до положень ч. 2 ст. 36 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», держава гарантує встановлення ставок (окладів) науковим працівникам державних наукових установ (закладів вищої освіти), виходячи з розрахунку посадового окладу молодшого наукового співробітника на рівні не нижче одинадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 1 січня 2020 року.

Умови оплати праці працівників державних наукових установ, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, а комунальних наукових установ, що фінансуються з місцевого бюджету, встановлюються засновником відповідно до законодавства України.

Як вбачається із наказу №91-к від 30.08.2023 «Про введення в дію нової структури Інституту», підставою для його прийняття слугувало рішення Вченої ради Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України від 14.08.2023 оформлене Протоколом № 11.

Таким чином:

- умови оплати, розмір ставок (окладів) наукових співробітників ІБКіЦБ визначаються та відповідно впроваджуються в структурі і штатному розписі згідно вимог Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 30.08.2002 «Про оплату працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери»;

- організаційна структура та штатний розпис розглядається та затверджується Вченою радою Наукової установи (її виключна компетенція), погоджується керівництвом Національної академії аграрних наук України,

а отже, будь-який самостійний вплив керівника, ОСОБА_1 , у даному випадку виключається, тобто дискреція відсутня.

Маючи погоджену та затверджену у встановленому порядку організаційну структуру та штатний розпис Наукової установи, директор Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків зобов`язаний видати наказ про введення їх в дію, вибору вводити їх в дію, видавати наказ чи ні він не має (відсутні дискреційні повноваження), а отже й відсутня подія правопорушення, пов`язаного із корупцією відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП України - вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів з огляду на відсутність як такого реального конфлікту інтересів.

При цьому, з огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену у п. 50 постанови від 15.12.2021 у справі № 1840/2970/18, відповідно до якої дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. Разом із тим, з огляду на передбачену Статутом ІБКіЦБ дворівневу процедуру складення та погодження організаційної структури Наукової установи та її штатного розпису з боку Вченої ради Наукової установи та керівництва Національної академії аграрних наук України вбачається, що введенню в дію організаційної структури та штатного розпису Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків передує процедура узгодження цих документів, що доводить відсутність дискреційних повноважень у керівника, ОСОБА_1 , та як наслідок - відсутність реального конфлікту інтересів, що вочевидь підтверджує відсутність вчинення ним дій (видання наказу про введення в дію організаційної структури Інституту від 30.08.2023) в умовах реального конфлікту інтересів.

В даному випадку, керівник Наукової установи, ОСОБА_1 , виконував обов`язки в межах своїх компетенцій, а не реалізовував дискреційні повноваження, що відповідає правовій позиції, викладеній в п. 43 постанови Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 1840/2970/18.

Як вбачається із Висновку від 30.07.2024, прокурором зазначено, що ОСОБА_1 як директор Наукової установи, використовуючи повноваження визначені п.п. 34, 37 Статуту щодо видання наказів та визначення організаційної структури управління та штатного розпису, видав наказ ІБК ІЦБ НААН України від 30.08.2023 № 91-к «Про введення в дію нової структури Інституту», відповідно до п. 2.3 якого створив структурний підрозділ - Науково-технічну бібліотеку, який ввів до складу відділу цифрових технологій в агрономії та призначив до нього шляхом переведення ОСОБА_2 , фахівця науково-організаційного відділу та аспірантури, з місячним посадовим окладом в розмірі 11 тарифного розряду та надбавкою за складність, напруженість у роботі 45% до місячного посадового окладу, яка є сестрою його дружини.

При цьому, за висновком прокурора, з огляду на положення ст. 10 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», п.п. 59-62 Статуту ІБК ІЦБ НААН, вчена рада інституту є дорадчим органом, не наділена повноваженнями щодо визначення структури Інституту, а ОСОБА_1 в силу положень ст. 40 КЗпП України при введенні в дію нової організаційної структури інституту був наділений службовими повноваженнями дискреційного характеру, тобто мав право як задовольнити заяву ОСОБА_2 від 25.08.2023 та призначити її на посаду фахівця відділу цифрових технологій в агрономії Науково-технічної бібліотеки, так і розірвати трудовий договір з ОСОБА_2 звільнивши її з Інституту.

Разом з тим, такі висновки прокурора не ґрунтуються на нормах ст. 10 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», ст. 40 КЗпП України, виходячи з наступного.

Так, щодо виключної компетенції Вченої ради Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України в питанні визначення (удосконалення та розвитку) структури Інституту.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», до виключної компетенції вченої (наукової, науково-технічної, технічної) ради наукової установи належать питання щодо удосконалення та розвитку структури наукової установи. Аналогічні положення містяться в підпункті 4 пункту 62 Статуту ІБК ІЦБ.

Таким чином, з огляду на вище визначені законом та статутом положення, організаційну структуру наукової установи розглядає та затверджує Вчена рада інституту, а не директор наукової установи самостійно.

Щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_2 в зв`язку із введенням в дію нової структури Інституту за наказом від 30.08.2023 № 91-К та як наслідок, відсутність дискреції у директора інституту.

Відповідно до пункту 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до змісту наказу № 91-к від 30.08.2023 «Про введення в дію нової структури інституту», здійснено перепідпорядкування існуючих структурних підрозділів Інституту до вже створених або до новостворених із переведенням до них та призначенням працюючих працівників.

Таким чином, введення в дію нової організаційної структури Інституту з 01 вересня 2023, яка була затверджена Вченою радою ІБК ІЦБ НААН згідно протоколу № 11 від 14.08.2023 не призвело до скорочення чисельності або штату працівників, а відтак і підстави для можливого прийняття директором наукової установи рішення про звільнення працівників в порядку ч. 1 ст. 40 КЗпП України - відсутні.

Як вбачається із:

- штатного розпису ІБК ІЦБ НААН з 01.01.2022, ОСОБА_2 працювала на посаді фахівця Науково-організаційного відділу та аспірантури 11 тарифного розряду з окладом 5699,00 грн., надбавка 45% окладу, що становить 2565,00 грн.

- штатного розпису ІБК ІЦБ НААН з 01.01.2023, ОСОБА_2 працювала на посаді фахівця Науково-організаційного відділу та аспірантури 11 тарифного розряду з окладом 5699,00 грн., надбавка 45% окладу, що становить 2565,00 грн.

- штатного розпису ІБК ІЦБ НААН з 01.02.2023, ОСОБА_2 працювала на посаді фахівця Науково-організаційного відділу та аспірантури 11 тарифного розряду з окладом 5699,00 грн., надбавка 45% окладу, що становить 2565,00 грн.

- штатного розпису ІБК ІЦБ НААН з 01.09.2023, ОСОБА_2 працювала на посаді фахівця Відділу цифрових технологій 11 тарифного розряду з окладом 5699,00 грн., надбавка 45% окладу, що становить 2565,00 грн.

Таким чином, істотні умови праці ОСОБА_2 (тарифний розряд, оклад, надбавка) із введенням в дію нової структури, затвердженої наказом № 91-к від 30.08.2023, - не змінились.

З огляду на встановлені судом обставини справи, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими судом, встановлено, що суть інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення № 520 та № 521 від 13.05.2024 не обґрунтовується посиланням на статтю 40 КЗпП України, а отже доводи прокурора Офісу Генерального прокурора викладені у «Висновку» від 30.07.2024, - не можуть бути прийняті до уваги.

Враховуючи вищенаведене, доводи прокурора про те, що при введенні в дію нової організаційної структури інституту ОСОБА_1 був наділений службовими повноваженнями дискреційного характеру, тобто мав право як задовольнити заяву ОСОБА_2 від 25.08.2023 та призначити її на посаду фахівця відділу цифрових технологій в агрономії Науково-технічної бібліотеки, так і розірвати трудовий договір з ОСОБА_2 звільнивши її з Інституту, не ґрунтуються на законі та спростовуються фактичними обставинами справи та доказами, адже підстави для звільнення ОСОБА_2 за п. 1 ст. 40 КЗпП України були відсутні. Оскільки зміни умов праці не відбулось, так само і не відбулось скорочення чисельності та штату працівників.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку недоведеною є наявність у діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів при виконанні повноважень директора Інституту.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, метою адміністративної відповідальності за ст. 172-7 КУпАП є запобігання корупційний проявам, недопущення випадків впливу конфлікту інтересів особи на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи виконання дій в межах службових чи представницьких повноважень в умовах, коли про наявність конфлікту інтересів невідомо безпосередньому керівнику особи чи колегіальному органу, під час виконання повноважень в якому виник конфлікт інтересів.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно з статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

ЄСПЛ у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ЄСПЛ неодноразово констатував, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (пункт 53 рішення Суду від 20 серпня 2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на приписи ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність винуватості директора Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України - ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 172-7, ст. ст. 248, 249, 251, 252, 276-284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно директора Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.М. Педенко