ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1650/23 Номер провадження 33/814/892/24Головуючий у 1-й інстанції Москаленко В. В. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Степанової М.Ю., представника Полтавської митниці Державної митної служби України - Сидоренка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Полтавської митниці Державної митної служби України - Сидоренка О.М., на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 18 червня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито провадження у справі щодо порушення ним митних правил за ст.484 Митного Кодексу України (далі МК України) у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , використовуючи транспортний засіб та маючи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, був обізнаний чи мав обов`язок бути обізнаним про неправомірність його ввезення на територію Україну, тим самим умисно чи з необережності вчинив дії, які за своїм характером вказували б на наявність в його діях складу згаданого вище правопорушення.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 митним органом ставиться у вину порушення митних правил за таких обставин.

21 квітня 2022 року ОСОБА_1 керував автомобілем «PEUGEOT 205», кузов № НОМЕР_1 , із прикріпленим номерним знаком НОМЕР_2 , та був зупинений поліцією по вул. Зіньківській, 56 у м. Полтава. Але в Єдиній автоматизованій інформаційній системі та Автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» відсутні відомості про факт ввезення на митну територію України зазначеного вище транспортного засобу та його митного оформлення.

Рівень митної вартості подібних товарів станом на 21 квітня 2022 року становив 1 100 Євро (за курсом НБ України 34 846 гривень 57 копійок).

Тим самим ОСОБА_1 в порушення вимог ч.1 ст.318, ч.3 ст.325 МК України здійснив використання товару названого вище автомобіля, ввезеного на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.

Такі дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковані за ст.484 МК України.

В апеляційній скарзі представник Полтавської митниці Державної митної служби України - Сидоренко О.М., просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 18 червня 2024 року, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.484 МК України, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу або конфіскації транспортного засобу «PEUGEOT 205», кузов № НОМЕР_1 , вартістю 34 846 гривень 57 копійок, і в разі накладення стягнення у вигляді конфіскації, але неможливості її здійснення стягнути із ОСОБА_1 34 846 гривень 57 копійок (вартість предмета правопорушення). Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та не врахував те, що: доказами в матеріалах справи підтверджено факт використання 21 квітня 2022 року ОСОБА_1 товару автомобіля «PEUGEOT 205», номер кузова НОМЕР_1 , із прикріпленим номерним знаком НОМЕР_2 , який був увезений на територію України поза митним контролем, під час керування ним, а тому в діях ОСОБА_1 наявні всі об`єктивні та суб`єктивні ознаки правопорушення, передбаченого ст.484 МК України; обставини отримання або придбання, використання цього транспортного засобу ОСОБА_1 документально не підтверджені.

У запереченні ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу митного органу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без зміни, посилаючись на безпідставність доводів апелянта.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату, час апеляційного розгляду до суду не з`явився та заявив клопотання щодо здійснення апеляційного провадження за його відсутності.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи (апеляційного розгляду), крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку представника митного органу, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 Митного Кодексу України та ст.280 КУпАП).

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість й усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу ж ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За змістом ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозицією ст.484 МК України передбачено відповідальність за зберігання, перевезення, придбання чи використання товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ввезених на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ст.484 МК України, полягає у вчиненні дій, спрямованих на зберігання, перевезення, придбання, використання товарів або транспортних засобів комерційного призначення, які є предметом порушення митних правил, ввезених на митну територію України поза митним контролем чи з приховуванням від митного контролю, а суб`єктивна сторона характеризується умисною або необережною формами вини.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

А згідно зі ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Тому із аналізу наведених вище положень закону слідує, що у випадку вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.484 МК України, особа була обізнаною або мала бути обізнаною про те, що такий товар попередньо переміщений поза митним контролем України чи з приховуванням від митного контролю. Тільки в такому випадку в її діях наявна суб`єктивна сторона складу цього правопорушення.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він здійснив використання товару автомобіля «PEUGEOT 205», кузов № НОМЕР_1 , із прикріпленим номерним знаком НОМЕР_2 , ввезеного на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю (а.с.3-6).

Факт того, що в державних системах відсутні відомості про обставини ввезення на митну територію України зазначеного вище транспортного засобу та його митного оформлення, підтверджено матеріалами справи й не оспорюється учасниками провадження.

Однак для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно встановити не тільки наявність ознак об`єктивної сторони правопорушення, а й усі елементи його суб`єктивної сторони, яких за обставин цієї справи доведено не було.

Згідно з відомостями бази даних НАІС Єдиного державного реєстру МВС України автомобіль «PEUGEOT 205», 1985 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований 12 березня 2009 року за ОСОБА_2 із видачею свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 від 12 березня 2009 року, виданого Знам`янським МРЕВ, що підтверджується повідомленням Територіального сервісного центру МВС 3542 РСЦ ГСЦ МВС у Кіровоградській області №31/11/3542-270 від 14 лютого 2024 року (а.с.84).

При цьому, в даних доповідної записки головного державного інспектора відділу Полтавської митниці від 12 лютого 2024 року встановлено те, що в ході здійснення провадження у справі про порушення митних правил ОСОБА_2 у телефонному режимі повідомив, що він згаданий вище транспортний засіб придбав у 2005 році в у м. Знам`янка з українським номерним знаком (у кого саме не пам`ятає). Автомобіль через державний кордон України не перевозив і йому не відомо, яким чином він потрапив на територію України. Після купівлі транспортного засобу здійснив його перереєстрацію на своє ім`я, після чого через півтора року продав його у м. Кропивницький особі, даних якої не пам`ятає. ОСОБА_3 не знає та ніколи з ним не зустрічався (а.с.85).

Далі, як слідує з копій матеріалів кримінального провадження (зокрема, рапорту, протоколу огляду місця події) 21 квітня 2022 року по вул. Зіньківській, 56 у м. Полтава поліцією був зупинений автомобіль «PEUGEOT 205», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

У своїх поясненнях і запереченнях ОСОБА_1 не оспорював факт його зупинки поліцією за вказаних вище обставин, разом з цим, пояснив, що він у другій половині квітня 2022 року у зв`язку з постійними обстрілами м. Харків від знайомих дізнався про громадянина на ім`я ОСОБА_4 , який займався перепродажем уживаних транспортних засобів, і попросив його надати один із цих автомобілів для вивезення сім`ї та речей у м. Полтава. Щодо розмитнення автомобіля «Peugeot 205», н.з. НОМЕР_2 , повідомити нічого не може, оскільки такою процедурою особисто не займався, автомобілем користувався нетривалий час, виключно для евакуації з м. Харків.

При цьому, зміст зазначених вище пояснень не спростовано матеріалами провадження і вони не суперечать викладеним вище доказам по справі.

Таким чином, із наведених вище обставин, у тому числі доказів, які долучені митним органом, убачається те, що ОСОБА_1 є, щонайменше, третім користувачем цього транспортного засобу в Україні.

Відповідно до вимог ст.34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються органом Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з п.п.8, 15, 19, 30 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07 серпня 1998 року (в редакції станом на момент державної реєстрації автомобіля «PEUGEOT 205»), транспортні засоби (складові частини, що мають ідентифікаційні номери), ввезені в Україну фізичними особами, підлягають реєстрації на підставі заяв власників і виданих митними органами посвідчень на їх реєстрацію в підрозділах ДАІ із зазначенням відомостей про сплату мита, заборону відчуження, дати зворотного вивезення.

Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб`єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

На зареєстровані транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки, що відповідають державному стандарту України. Відомості про зареєстровані (перереєстровані) транспортні засоби та їх власників вносяться до облікової бази даних органів Державтоінспекції МВС.

Отже, наведеними вище положеннями передбачено порядок перевірки уповноваженим державним органом (перед здійсненням реєстрації транспортного засобу та видачею свідоцтва про таку реєстрацію) правомірності придбання транспортного засобу, в тому числі і транспортних засобів, ввезених на митну територію України, та його ввезення.

Разом з тим, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, законодавство України не містить обов`язку наступних користувачів транспортних засобів здійснювати перевірку правомірності ввезення таких транспортних засобів на територію України після проведення їх державної реєстрації та видачі відповідного свідоцтва державними органами.

Із урахуванням наведеного вище нормативного регулювання, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що матеріали справи не містять і митним органом не надано доказів того, що ОСОБА_3 (щонайменше, третій користувач автомобіля), використовуючи цей транспортний засіб, щодо якого видано свідоцтво про його реєстрацію, був обізнаний чи мав обов`язок бути обізнаним про неправомірність ввезення автомобіля на територію Україну, що свідчить про відсутність у його діях елементу суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.484 МК України.

Доводи ж апеляційної скарги зазначені вище обставини не спростовують.

Доказів, які би свідчили про те, що ОСОБА_3 умисно чи з необережності вчинив дії, які за своїм характером вказували б на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.484 МК України, митним органом під час провадження в судах першої та апеляційної інстанції надано не було.

Водночас, що стосується розслідуваних обставин, пов`язаних із ознаками підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та його використання, то вони підлягають з`ясуванню в межах кримінального провадження та не спростовують відсутність у межах справи про адміністративне правопорушення в діях ОСОБА_3 складу саме правопорушення, передбаченого ст.484 МК України.

Водночас суд апеляційної інстанції зауважує, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності інших належних, допустимих і достатніх доказів у справі не є безумовним доказом і безперечно не підтверджує винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставиться їй у вину, оскільки наведені в протоколі фактичні обставини вчинення правопорушення мають бути доведені за допомогою інших доказів, які би встановлювали винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цьому провадженні митним органом здійснено не було.

Таким чином, перевіркою матеріалів провадження встановлено відсутність доказів, які би утворювали достатню підставу для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.484 МК України.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, ч.5 ст.529 МК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Полтавської митниці Державної митної служби України - Сидоренка О.М., залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 18 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун