Номер провадження: 33/813/685/24
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., ОСОБА_1 , адвоката Шуляк Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на неї стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, -

встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2024 року за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 136 грн. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави.

З вказаної постанови вбачається, що 01 листопада 2023 року о 14:25 год. в м. Одесі, по пр-т. Добровольського, 144/2, ОСОБА_1 перешкоджала працівнику поліції інспектору УПП Цукурідзе Миколі виконувати свої службові обов`язки, а саме здійснювати затримання ОСОБА_2 , який перебуває у розшуку, чим вчинила злісну непокору, за що передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП.

За вказаними обставинами працівниками поліції складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД № 004408 від 01 листопада 2023 року.

Не погоджуючись з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій зазначила, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)суд першої інстанції взяв до уваги лише докази надані зацікавленими особами працівниками поліції, клопотання про допит всіх свідків не задовольнив;

2)з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 нікого не шарпала, ні з ким не билася, а вимагала пояснення від працівників поліції;

3)з відеозапису також не вбачається, щоб на ОСОБА_1 працівники склали протокол про адміністративне правопорушення, його було складено вже у відділку, куди вона поїхала за своїм чоловіком;

4)в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, а саме перешкоджала поліцейським затримувати її чоловіка, який перебував у розшуку за ст. 210, 210-1 КУпАП, однак це не відповідає дійсності, оскільки її чоловіка заламали на вулиці біля Північного ринку у м. Одеса та повезли до Суворовського ВП оформляти, на місці ніхто жодних документів не складав.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Шуляка Р.В., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погодитись не може.

Так, матеріалами справи встановлено, що 01 листопада 2023 року у відношенні ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 004408, з якого вбачається, що 01.11.2023 року ОСОБА_3 за адресою: м. Одеса, пр-т Добровольського, біля буд. 114/2, перешкоджала працівникам поліції виконувати свої службові обов`язки, а саме: проводити затримання ОСОБА_2 , який перебуває у розшуку за ст. 210, 210-1 КУпАП, а саме інспектору УПП Цукурідзе Миколі. Вказані дії ОСОБА_3 співробітниками поліції кваліфіковані, як вчинення адміністративного правопорушення, що передбачено ст. 185 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - об`єкт адміністративного проступку, - об`єктивну сторону проступку; - суб`єкт адміністративного проступку; - суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку (формальний склад).

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки. Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та іншим.

У відповідності до п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Про те, в порушення вищевказаних вимог органом Національної поліції не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Органом поліції не надано, в судовому засіданні не здобуто доказів того, що поліцейські при виконанні ними службових обов`язків, знаходячись біля будинку № 114/2 по пр. Добровольського в м. Одесі 01.11.2023 року о 14 годині 25 хвилин, пред`являли ОСОБА_3 законні вимоги чи розпорядження, а остання свідомо вчинила дії, які б свідчили про злісну непокору, тобто відмову від виконання законних вимог чи розпоряджень пред`явлених працівниками поліції.

При цьому, надані органом Національної поліції докази на підтвердження провини ОСОБА_3 , а саме: довідку про результати проведення перевірки інформації, викладеної в матеріалах зареєстрованих в ЖЄО № 30451 від 01.11.2022 року про факт реєстрації повідомлення оператора 102 про те, що 01.11.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , затримали чоловіка на вулиці за порушення ПДР, а три жінки втручались у діяння поліції, щоб останній уникнув відповідальності, серед яких була ОСОБА_1 , відносно якої складено протокол про адміністративну відповідальність за ст. 185 КУпАП.; рапорт старшого інспектора чергової частини відділу поліції № 3 (м. Одеса), який прийняв повідомлення із служби 102; рапорт старшого лейтенанта поліції Цукурідзе про те, що при затриманні ОСОБА_2 інші особи, серед яких була ОСОБА_1 штовхались, застосували спроби фізично відбити у поліцейських гр. ОСОБА_2 ; рапорт лейтенанта поліції ОСОБА_4 не містять відомостей про неодноразове наполегливе висування працівником поліції конкретної законної вимоги до ОСОБА_1 , яку остання проігнорувала і таким чином здійснила злісну непокору законній вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Тобто додані до протоколу докази не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для даної справи про адміністративне правопорушення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Письмові пояснення ОСОБА_3 узгоджуються з доводами її апеляційної скарги, а також поясненнями, які вона надала в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та відеозаписом доданим до матеріалів справи, що здійснений невідомими громадянами, які стали очевидцями даних подій з іншої сторони вулиці.

На оглянутому апеляційним судом відеозаписі зафіксовано момент намагання працівників поліції відібрати у чоловіка ОСОБА_5 - ОСОБА_6 документи, які випали у ОСОБА_2 при затриманні останнього правоохоронними органами, однак не зафіксовано висування працівниками поліції конкретної вимоги (відійти подалі, не заважати затриманню) безпосередньо до ОСОБА_3 , а відтак і злісної її непокори законній вимозі працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків.

Одеський апеляційний суд звертає увагу на те, що до справи не додано записів з нагрудних відеокамер працівників поліції та не зазначено причину відсутності відеофіксації затримання ОСОБА_7 та конфліктну ситуацію з його родичами та близькими особами, в тому числі ОСОБА_3 , що не узгоджується з вимогами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженого Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року № 100.

Оскільки державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності і усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, апеляційний суд не приймає до уваги рапорти працівників поліції, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, в якості доказів вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

При цьому наявність лише одного протоколу, складеного співробітниками поліції для встановлення судом в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП не достатньо.

До того ж у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про висування працівником поліції конкретної законної вимоги до ОСОБА_3 та не зазначено про її непокору цій вимозі (ігнорування, зухвале невиконання).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що при встановлених обставинах в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки не здобуто належних та допустимих доказів, які б свідчили про законні розпорядження чи вимоги працівників патрульної поліції, пред`явлених для виконання ОСОБА_3 , та про умисні дії ОСОБА_3 , які б свідчили про злісну непокору в їх виконанні, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на тому, що справу судом першої інстанції було розглянуто за відсутністю ОСОБА_3 .

Згідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик судді цю особу може бути піддано приводу.

Аналізуючи зазначені докази в сукупності, апеляційний суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови всупереч ст. 251, 252 КУпАП з достатньою повнотою не дослідив та не перевірив докази у справі, що призвело до помилкових висновків в їх оцінці на предмет допустимості та достовірності, як доказів у справі та необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце за участі ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова