Справа № 504/1017/24
Номер провадження 3/504/746/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Вінської Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцар А.М.,

представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 007566 від 23 лютого 2024 року відповідно до якого 23 лютого 2024 року близько о 09:00 год. останнього разу та на протязі тривалого часу (6 місяців) за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 влаштувала сварку за місцем за місцем мешкання та обмежувала її свободу пересування та спілкування чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_2 ..

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Бабков В.Д. зазначив, що вину у інкримінованому правопорушенні ОСОБА_3 не визнає, зазначає, що вона не вчиняла будь яких насильницьких дій щодо ОСОБА_2 , крім того у час вказаний у протоколі ОСОБА_3 взагалі була на роботі.

Представник ОСОБА_3 .О також надав до суду акт оцінки потреб сім`ї складений комісією у складі фахівців відділу соціального захисту населення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . провідного психолога ОСОБА_6 . Поліцейського Красносільської громади ОСОБА_7 , старости с.Іванове Сусленко Д.В., депутата Красносільської сільської ради ОСОБА_8 виїхали за адресою: АДРЕСА_1 з метою обстеження житлових умов, та можливого факту домашнього насилля над громадянкою ОСОБА_2 . У відповідно до наданого акту під час спілкування ОСОБА_2 повідомила, що харчується регулярно, доступ до харчів вона має. Коли гр. ОСОБА_3 на роботі, то громадянку ОСОБА_2 годує син гр. Дубровської. ОСОБА_9 , факт домашнього насилля гр. ОСОБА_2 не підтвердила, думок про суїцид на данин момент не має, своїм доглядом задоволена. За висновком комісії: члени комісії не виявили факту домашнього насилля, громадянка ОСОБА_2 виглядає доглянутою, доглядом своїм задоволена.

ПОГ ВП ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Прошин М.В., який склав протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_3 будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка пояснив, що 23.02.2024 року надійшло повідомлення на 102, про те, що невідомі особи забрали ОСОБА_2 з будинку та повезли у невідомому напрямку. По приїзду за місцем мешкання ОСОБА_2 , ОСОБА_7 виявив її сина. Як згодом з`ясувалось ОСОБА_2 повезли на поліцейську станцію для написання заяви про скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення. ОСОБА_7 подзвонив ОСОБА_3 та підібрав її на вул. Паустовського м. Одесі, після чого вони поїхали до поліцейської станції, де за участю двох сторін він склав протокол про адміністративне правопорушення. Пізніше при відвідуванні відвідувані будинку ОСОБА_2 було чисто та була їжа, скарг від ОСОБА_2 не було.

Потерпіла ОСОБА_2 будучи допитаною у судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_3 належним чином її не доглядає, увесь день вона на роботі, годує її лише один раз на день, та загалом знущається з неї. До суду її привезли онучка та невістка, вони ж возили її до поліції де вона підписувала заяву.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Дубровської Е.О., свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілу ОСОБА_2 дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 інкримінується вчинення насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

До матеріалів справи додано прокол прийняття заяви про вчинене правопорушення від 23 лютого 2024 року складений ПОГ ВП ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Прошин М.В., згідно до якого ОСОБА_2 просить вжити заходів до її співмешканки ОСОБА_3 ,. оскільки остання щодня протягом тривалого часу (6 місяців) кричить на неї за будь які дії та обмежує право ОСОБА_2 на користування документами що посвідчують особу.

Також до матеріалів справи, долучено пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 . ОСОБА_3 від 23 лютого 2024 року, проте жодне із надане суду пояснення не містить відомостей про інкриміноване ОСОБА_3 домашнє насильство скоєне 23 лютого 2024 року.

Пояснення ОСОБА_2 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 фактично містять лише твердження про неналежне, на їх погляд, виконання ОСОБА_3 обов`язків укладеного договору про довічне утримання, що не є предметом розгляду у даній справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173 2 КУпАП.

Окрім того ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не були безпосередньо свідками вчинення інкримінованого ОСОБА_3 правопорушення, а лише переказували почуті від ОСОБА_2 звинувачення.

Суд зазначає, що об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Так, відповідно до п.3 ч.1 вказаного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку наявним є лише факт відсутності взаєморозуміння між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо виконання ОСОБА_3 обов`язків за договором довічного утримання, отже у взаємовідносинах останніх має місце конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм закону.

Крім цього, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, суд, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно-наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали, а також обов`язок доведення вини під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд не є тим органом, який збирає докази на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, також не повинна доводити свою вину чи невинуватість.

Отже, суду не надано переконливих доказів умисного вчинення ОСОБА_3 інкримінованого їй адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен проводитися їх судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, будь-яких переконливих доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надано, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у ст. 7 КПК таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч.1 п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, беручи до уваги, що органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не доведено вчинення ОСОБА_3 умисних дій, передбачених ч.1 ч. 173-2 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а тому провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 252, 283-285, 287 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником до Одеського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення, а також потерпілим.

Суддя Н. В. Вінська