П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.05.2024 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова - Ванівський Ю. М., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого приватним підприємцем,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

31 липня 2023 року на розгляд Франківського районного суду м. Львова із Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №507148 від 20 липня 2023 року(складений о 22:50 год.) ОСОБА_1 20.07.2023 р. о 21:49 год. на вул. Наукова, 111 у м. Львові керував транспортним засобом «LEXUS RX 270» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі, висновок №001607, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в суд не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.268 КУпАП.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Фецяк В.Я. пояснив, що вину ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, заперечує викладенні дані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №507148 від 20.07.2023 року, оскільки ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння та підстав для зупинки та проходження огляду були відсутні. Будь-якого направлення до медичного закладу працівники поліції ОСОБА_1 не давали та йому не було належним чином роз`яснено його права та порядок проведення огляду. Водночас Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року вимагає, щоб огляд на стан наркотичного сп`яніння проводилась включно через лабораторні дослідження. З результатами огляду в медичному закладівін не погоджувався, оскільки такі були проведені не лабораторно, а приладом.Крім цього, працівниками медичного закладу під час проведення огляду були до ОСОБА_1 упередженні, відмовились брати кров у такого. Вважає, що працівники поліції та працівники медичного закладу порушили вищезазначену Інструкцію. Таким чином вважає, що проведений аналіз щодо встановлення стану наркотичного сп`яніння є не об`єктивний. Крім цього, ОСОБА_1 21.07.2023 року звернувся до медичного закладу та здав кров на вміст етанолу, та за результатом якого у крові алкоголь відсутній. У зв`язку чим вказує, що вина ОСОБА_1 є недоведеною. Просить закрити справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представник ОСОБА_1 адвоката Фецяка В.Я., дослідивши матеріалами адміністративної справи та письмове клопотання про закриття та долучені додатки до такого клопотання, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження по справі слід закрити з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, працівником поліції зазначено, що до протоколу додається висновок лікаря №001607 без зазначення дати та покликання у фабулі порушення також на такий висновок №001607 без зазначення дати, однак до матеріалів даної справи долучено зокрема висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001607 від 20.07.2023 року, а відтак вважаю, що в даному випадку не дотримано належно вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано правильно час вчинення правопорушення, оскільки відеозапис обставин події свідчить, що час зупинки водія відбулось о 21:47 год.

Зі змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів (до уваги не береться диспозиція статті щодо передачі керування транспортними засобом).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказані положення Закону повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що всупереч обставинам, наведеним у протоколі про адміністративне правопорушення, поліцейський не повідомив ОСОБА_1 про те, що вбачає у нього ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейський не повідомили йому, жодної ознаки алкогольного сп`яніння, які передбачені, відповідно п. 3 розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735.

Проте, на відеозаписі о 21:50 год. поліцейський зазначає дослівно «алкогольні напої не вживали, солодкий запах або парфуми або не знаю щось, готові пройти перевірку».

Між тим мова, поведінка ОСОБА_1 , його рухи є адекватними, поведінка останнього не надавала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння, які до того ж не були озвучені працівником патрульної поліції.

Окрім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №507148 від 20.072023 року працівниками патрульної поліції не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння, які б могли підтвердити, що ОСОБА_1 ,знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Також, матеріалами справи не підтверджується того, що перед початком огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 працівники поліції роз`яснили права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим порушено право на захист.

Відтак, поліцейський не виявивши у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, не повідомивши останнього про їх наявність, безпідставно вимагав пройти огляд за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820».

При цьому слід зазначити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повинна доводи свою невинуватість, а навпаки її вину у вчиненні правопорушення повинен довести орган, який виявляє правопорушення та складає відносно неї протокол, як то передбачено ч.2 ст.251 КУпАП, і суд, розглядаючи матеріали адміністративної справи на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, повинен прийти до висновку про винність особи поза розумним сумнівом.

З огляду на матеріали відеозапису ОСОБА_1 після його зупинки надав свою згоду на проходження огляду на стан сп`яніння з використанням технічного пристрою газоаналізатора алкотестера «Драгер 6820». Після проведення огляду на місці з використанням спеціального технічного засобу(алкотестер «Драгер 6820»), ОСОБА_1 не погодився з його результатами.

Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.

Для проходження огляду водія в медичному закладі, працівники поліції повинні запропонувати та вручити водієві письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення, тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення заст.130 КУпАП.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутня форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, наявність якої передбачено п.8 Розділу 2 Інструкції.

У разі ж, якщо водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення то підстави для притягнення водія до відповідальності заст.130 КУпАП відсутні.

Проте, у матеріалах справи таке направлення відсутнє, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

За відсутності такого обов`язкового елементу як письмове направлення водія на огляд до лікарського закладу, яке повинно бути складено працівником поліції за певною встановленою формою, усі подальші зібрані докази за принципом «плоди отруйного дерева» слід визнати недопустимими, а саме як отримані в порушення визначеного порядку проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, встановлено порушення працівниками поліції вимог вищезазначеної Інструкції.

Разом з тим, норми ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативно правових актів передбачають право особи не погодитися із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою спеціального пристрою «Драгер» та гарантують, що медичний огляд у закладі охорони здоров`я буде проведений іншим способом.

З матеріалів відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував проти проведення огляду в медичному закладі, однак працівник поліції повідомив та запевнював ОСОБА_1 , щодо проведення у медичного закладі огляду та дослівно о 21:54 год. вказав «що процедура там така сама, ви теж бути дути у «Драгер», такий самий прилад».

Відтак, слова працівників поліції з приводу особливостей проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння не відповідають приписам Інструкції, які навпаки, не передбачають використання пристрою «Драгер». Таким чином, працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 неправдиві обставини, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився лікарем в медичному закладі, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001607 від 20.07.2023 року.

Відповідно до пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Відповідно до «Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», узгодженим 18 січня 2011 року Міністерством охорони здоров`я України як методичні рекомендації, а саме п.1.1 розділу 1 передбачено, що матеріалом для дослідження виявлення та визначення концентрації алкоголю в біологічних середовищах можуть бути кров, слина та сеча, а наркотичних, лікарських речовин - сеча.

Відбір зразків біологічного матеріалу за направленням лікаря (фельдшера) на токсикологічне дослідження проводить уповноважена особа закладу охорони здоров`я у будь який час доби за методикою та застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ України.

Відповідно до п. 1.3 Порядку (реєстрація факту відбору зразка біологічного матеріалу) інформація про взяття зразків крові, слини або сечі в обов`язковому порядку заноситься в Журнал реєстрації відбору зразків біологічного матеріалу.

Порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я врегульований приписами розділу III Інструкції, згідно з якими проводиться огляд на стан сп`яніння та лабораторні дослідження, де у особи відбираються зразки біологічного середовища (слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, або ж у виняткових випадках кров). За результатами проведення лабораторних досліджень встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. На підставі акта медичного огляду складається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у трьох примірниках за встановленою формою (п. 8-20 розділу III Інструкції)

Так, з відеозапису із нагрудної камери поліцейського встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився в КНП ЛОР «Львівського обласного медичного центру превенції та терапії узалежнень» медсестрою вказаного закладу о 22:26 год. з використання якогось приладу, їх розмови не чути, в той час, як такий огляд згідно вказаної Інструкції повинен проводитися лікарем закладу охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння)(додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду(пункти 16 Інструкції).

Також, з відеозапису подій з нагрудних відеокамер працівників поліції убачається, що лікарем не було встановлено у ОСОБА_1 беззаперечних клінічних ознак алкогольного сп`яніння під час його візуального огляду.

Натоміть до матеріалів справи долучено висновок лікаря №001607 від 20.07.2023 року, в якому зазначено тільки те, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Однак висновок не містить посилань на ознаки сп`яніння, жодної інформації про те, чи проводилися лабораторні дослідження, які засоби та методи були для цього використані, на підставі яких даних лікар прийшов до такого висновку, та який саме рівень алкоголю у проміле в організмі ОСОБА_1 зафіксовано внаслідок проведеного огляду, що ставить під сумнів висновок, як об`єктивний доказ.

У висновку наявне посилання на акт медичного огляду особи, однак у матеріалах справи такий відсутній. Однак висновок містить протиріччя у посиланнях на його час огляду з часом огляду на відеозаписі.

Водночас зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» по суті порушення зазначив: «до протоколу в судове засідання прошу врахувати довідку від лікаря».

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного(стаціонарного) хворого ОСОБА_1 виданої КНП «3-я міська поліклініка м.Львова» від 21.07.2023 року вбачається, що було 21.07.2023 року о 00:15 год. взято кров на етанол та проведено обстеження на стан алкогольного сп`яніння. Результат токсикологічного дослідження від 21.07.2023 року на вміст етанолу в крові 0%.

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що при проведенні огляду ОСОБА_1 медичним працівником було допущено порушення вимог ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, в зв`язку з чим відповідний висновок №001607 від 20.07.2023 року не може бути покладений в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 , як і не може слугувати підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

А протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиними належними доказами вини особи.

Відтак, суд критично оцінює складений протокол про адміністративні правопорушення серії ААД №507148 від 20.07.2023 року відносно ОСОБА_1 , оскільки таки сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки відображають виключно суб`єктивні судження самих поліцейських.

Крім цього, працівниками поліції, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були допущені порушення вимог КУпАП та підзаконних нормативно-правових актів, які ставлять під сумнів законність складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №507148 від 20.07.2023 року, та можливість прийняття протоколу до уваги як належного та допустимого доказу.

Щодо рапорту працівника поліції, як доказу вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення суд зазначає, що у ньому викладені обставини вчиненого правопорушення, проте, відповідно до правового висновку, висловленого ВС у постанові від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення.

Відтак, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак, в супереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачено, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути під даний заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь, суд вважає, що протокол, який складено працівниками патрульної поліції з посиланням за частиною 2 статті 266 КУпАП та пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції №1452, у сукупності з іншими доказами не може забезпечити такий рівень доказування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, який би не залишав «розумних сумнівів» у доведеності цієї події.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно свідчили б про вчинення останнім адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 248, 279, 283, 284, 307, 308 КУпАП

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ванівський Ю. М.