ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2799/24 Справа № 188/2527/23 Суддя у 1-й інстанції - Бурда П. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до встановлених судом обставин, 10 грудня 2023 року о 12 годині 06 хвилин по вулиці Соборна в смт. Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору «Драгер ARCE0240». Результат вимірювання становить 0,32 проміле. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до безпідставного ухвалення рішення.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази вчинення правопорушення, оскільки законодавством передбачено, що 0,2 проміле це лише вимога до початкової відмітки шкали приладу алкотестера, що передбачено Інструкцією Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказує, що відповідно до Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 р., яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 року, 0,25 проміле показник сп`яніння + 0,8 проміле похибки = 0,33 проміле. Також виробник алкотестеру говорить про обов`язкове калібрування моделі Драгер Алкотестер 6810 один раз на 6 місяців, але відповідно до роздруківки тестеру, калібрування проводилось майже рік тому. Про зазначене ОСОБА_1 вказував у письмових запереченнях, поданих до суду першої інстанції.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату і місце апеляційного провадження повідомлений, про причини неявки в судове засідання не повідомив, заяву про відкладення судового засідання не подавав, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції; вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Так, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 591005 від 10.12.2023 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог статей 254 - 256 КУпАП, в якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та чеком-роздруківкою проведеного тесту, відповідно якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на приладі № ARСЕ-0240, результат огляду склав 0,32 проміле; рапортом інспектора поліції, згідно із яким за порушення ПДР було зупинено автомобіль «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , крім того інспектором зазначено, що під час спілкування у водія були виявлені ознака алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, невиразна млява мова) та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодився та результат вимірювання склав 0,32 проміле, від проходження такого огляду в медичному закладі відмовився, після чого щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення та його відсторонено від керування.

Крім того, відеозаписом з нагрудних боді-камер, відеорегістратора працівників поліції зафіксовані події, які стались 10 грудня 2023 року, а саме процедуру проходження огляду на стан сп`яніння водієм ОСОБА_1 .

Після того, як поліцейські виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору Dreger Alcotest 6810 та результат огляду склав 0,32 проміле. На відеозаписі, а саме 12:12 хвилині, зафіксовано процедуру проходження водієм огляду, де співробітниками поліції останньому роз`яснено порядок проходження огляду, надано одноразовий мундштук, після чого водій використав алкотестер та результати вимірювання склали 0,32 проміле. Заперечень чи незгоди з результатами огляду останній не висловлював. Окрім того, ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом.

Апеляційний суд звертає увагу, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з використанням спеціального технічного засобу-газоаналізатору Draeger Alcotest 6810, дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а тому враховуючи, що на місці зупинки водій не висував вимог про надання йому сертифікатів відповідності приладу, останні йому не надавались, через що апеляційні доводи у цій частині є безпідставними.

Судом вірно враховано у якості доказу долучений до матеріалів адміністративної справи на оптичному диску відеозапис, з якого вбачається, що співробітники поліції під час огляду ОСОБА_1 та складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь - якої особи, яким здійснено достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію України, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.

Доводи апелянта щодо обов`язкового калібрування моделі Драгер Алкотестер 6810 один раз на 6 місяців, мають формальний характер та ніяк не впливають на підтвердженість чи спростованість вини. Згідно роздруківки тестеру калібрування проводилось 16.01.2023 року, тобто менше ніж за рік до проведення огляду ОСОБА_1 (10.12.2023 року) на стан алкогольного сп`яніння. У сервісній книжці приладу «Drager Alcotest 6810» та листі державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (далі ДП «Укрметртестстандарт») від 23 червня 2018 року № 12-41/93 зазначено, що для приладів Alcotest 6810, які використовуються на території України, інтервал між регулюваннями (градуюваннями) виробником встановлено 1 рік. Відповідно до технічних характеристик приладу «Drager Alcotest 6810» межі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0.02 проміле - у діапазоні від 0 до 0.2 проміле, відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0.2 проміле; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0.04 проміле - у діапазоні від 0 до 0.4 проміле; відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0.4 проміле. У Інструкції до приладу «Drager Alcotest 6810» міститься таблиця допустимих похибок вимірювань при робочому приладі у відповідності до температури повітря. Так, при температурі повітря від мінус 5 градусів по Цельсію до плюс 15 градусів по Цельсію при діапазоні від 0,00 до 0,5 проміле допустима похибка складає 0,08 проміле. З роздруківки результату тесту вбачається, що вимірювання проводилося при температурі плюс 15 градусів по Цельсію. Отже, отриманий результат 0,32%, навіть з урахуванням можливої похибки приладу, перевищує встановлену в Україні норму 0,2%.

Посилання апелянта на положення п. 5 ст. 8 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 р. суд апеляційної інстанції вважає нерелевантним, оскільки у тексті апеляційної скарги останній фактично наводить цитату не з вказаного пункту, а із п. 7 Додатку Європейської угоди, що доповнює Конвенцію про дорожній рух від 01.05.1971 р., зміст якого зводиться до того, що національним законодавством країни-підписанта Конвенції не може бути встановлений допустимий рівень вмісту алкоголю в повітрі, що видихається водієм, який перевищує 0,25 проміле. Відтак встановлений в України рівень у 0,2 проміле цим вимогам відповідає, а також відсутні будь-які підстави для застосування показника у 0,25 проміле, як про це вказує апелянт.

Апеляційний суд зауважує, що факт керування транспортним засобом може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП. Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував, що він керував автомобілем, а також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Інші доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони не спростовують вищенаведених обставин, які стали належною і достатньою підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в цілому мають формальний характер.

У даному провадженні суд першої інстанції грунтовно врахував відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті співробітника поліції Поєдинцева В. зважаючи на те, що вони узгоджуються із відомостями, отриманими з інших досліджених доказів, що мають об`єктивний характер, зокрема із відеозапису події.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції за результатами судового розгляду робить висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця