Справа № 183/2484/24
№ 3/183/2005/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2024 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., за участю: секретаря судового засідання Пасічник В.І., потерпілої ОСОБА_1 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , захисника Бурдіка В.І. (в режимі відеоконференції), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області, стосовно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

04 лютого 2024 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно свої сестри ОСОБА_1 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що ніякого насильства над сестрою не здійснював. При цьому зазначив, що дійсно 04.02.2024 між ним та сестрою виникла сварка, в ході якої він висловлювався на адресу сестри нецензурною лайкою. Сварка сталася через те, що сестра зберігала в будинку, де він мешкає, гарбузи, які почали псуватися, це і стало причиною конфлікту. Сестра мешкає в місті, саме там вона і звернулася до поліції з цього інциденту.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що того дня, а саме 04.02.2024, вона найняла машину та разом з донькою поїхали в с. Миколаївка, в батьківський будинок, який належить їй по заповіту, але в якому проживає її брат ОСОБА_2 , щоб забрати гарбузи. Оскільки в неї дуже болить спина, для того, щоб не роззуватися, перед входом вона надягла бахіли. Коли брат це побачив почав на неї кричати, ображав її нецензурною лайкою, казав, що її вб`є, а його син вб`є її доньку. Після цього вони вирішили покинути місце конфлікту та поїхали з донькою додому, а наступного дня вона пішла в поліцію та написала заяву.

В судових дебатах ОСОБА_1 зазначила, що готова пробачити брата, якщо останній попросить в неї вибачення та буде по-людські з нею спілкуватися, оскільки брата вона любить, він в неї залишився один, їй його шкода.

В судових дебатах ОСОБА_2 позицію свою не змінив, у потерпілої пробачення не попросив, зазначив, що ОСОБА_1 багато чого каже неправду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 адвокат Бурдік В.І. просив справу стосовно ОСОБА_2 закрити за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обґрунтував тим, що під час сварки ОСОБА_2 на особистості не переходив, тобто факт домашнього насильства не підтверджений доказами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини, його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується такими дослідженими та оціненими судом у відповідності до ст. 252 КУпАП доказами:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_1 , наданими нею в судовому зазіханні з приводу обставин адміністративного правопорушення;

- поясненнями самого ОСОБА_2 , який в ході судового засідання не заперечував, що конфлікт між ним та його сестрою 04.02.2024 мав місце, та під час якого він висловлювався в сторону сестри нецензурною лайкою;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 349597 від 08.03.2024, яким зафіксовано факт правопорушення;

- заяви ОСОБА_1 про те, що вона просить допомоги у вирішенні конфлікту, який в неї стався з її братом ОСОБА_2 , який погрожує їй та її доньці під час їх візиту 04.02.2024 до батьківської хати за адресою: АДРЕСА_1 .

Невизнання ОСОБА_2 своєї вини суд розцінює критично, як спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вина останнього повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які в своїй сукупності свідчать про його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення. Будь-яких об`єктивних даних, ставити під сумнів достовірність вищевказаних доказів, суд не вбачає.

Позицію захисту про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки під час сварки ОСОБА_2 на особистості не переходив, а факт домашнього насильства не підтверджений доказами, суд вважає неспроможною, та такою, що повністю спростовується поясненнями самого ОСОБА_2 , який під час судового розгляду не заперечував наявність між ним та сестрою конфлікту, та підтвердив факт того, що під час сварки він висловлювався на адресу сестри нецензурною лайкою, а також поясненнями потерпілої ОСОБА_1 .

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, керуючись діючим законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_2 , судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_2 повинно бути застосовано адміністративне стягнення на рівні мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме у виді штрафу, в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією цієї статті, що у відповідності до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

З цих же підстав суд не вбачає необхідності піддавати ОСОБА_2 адміністративному стягненню в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому, з правопорушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 173-2, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 170 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 605 гривень 60 копійок.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.І. Гузоватий