Справа № 307/1621/24
Провадження № 3/307/679/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського суду Закарпатської області Бряник М.М розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2024 року, о 17 год. 45 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 СК України батьківських обов`язків, що виразилося у тому, що вона не забезпечила належних умов утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , в будинку антисанітарія, а також відмовилася від стаціонарного лікування сина, чим вчинила правопорушення передбачене ч.2 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнала та щиро розкаялася.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а частиною 2 цієї ж статті передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, за ч. 2 ст. 184 а саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Разом з цим під час розгляду справи встановлено, що відповідно до постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.02.2024 року ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись щодо неї усним зауваженням, відтак адміністративного стягнення на останню не накладено, а тому приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня кваліфікуюча ознака - вчинення адміністративного правопорушення повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Однак в межах даної справи про адміністративне правопорушення, встановлено, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, що стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №942948 від 15.03.2024 року (а.с.1), повідомленням начальника служби у справах дітей ОСОБА_3 від 13.03.2024 року (а.с.2), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15.03.2024 року (а.с.3), актом обстеження умов проживання, з якого вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 умови проживання незадовільні, мати не створює жодних умови для виховання дитини (а.с.5) та її особистими поясненнями під час розгляду справи.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним.

У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, зокрема, суд приходить до висновку, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону - за правилами, закріпленими в КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, перекваліфікувавши її дії з ч. 2 ст.184 КупАП на ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Перекваліфікація дій не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обираючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховую характер вчиненого правопорушення, ступінь її вини, особу порушника, вважаю необхідним накласти на неї адміністративне стягнення у межах санкції, визначеної ч.1 ст. 184 КУпАП, у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 33, 184, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 184 КУпАП на ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605, 60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М. Бряник