КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/1435/24 Головуючий в суді І інстанції:Гришко О.М.
Провадження № 33/824/2709/2024 Головуючий в суді ІІ інстанції: Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Куцар Христини Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 144540 від 12.01.2024 року - 12.01.2024 року о 11 год. 45 хв.в с. Білогородка по вул. Гетьманська, 5/1, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , який був переобладнаний, а саме мав 20 місць для сидіння з місцем водія, що не відповідає зазначеній кількості місць в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а саме 19 місць для сидіння з місцем водія, чим повторно протягом року вчинив правопорушення (постанова ЕАС 6543695 від 14.02.2023 року за ч.2 ст.121 КУпАП), чим порушив п. 31.3(а) Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст. 121 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1700 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою, 11 квітня 2024 року адвокат Куцар Х.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзізахисник ОСОБА_1 - адвокат Куцар Х.П. порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обгрунтування клопотання захисник вказує на те що, в межах строку на оскарження, а саме 15 лютого 2024 року було направлено апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області, що підтверджується накладною Укрпошти з трек-номером №670 та описом вкладення від 15 лютого 2024 року (а.с. 28-29). Як вбачається з трекінгу Укрпошти, лист з апеляційною скаргою та додатками до неї було відправлено 15 лютого 2024 року на адресу суду першої інстанції, а 19 лютого 2024 року вручено за довіреністю (а.с.30), проте звернувшись до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області було встановлено, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 працівниками суду не отримано. З метою встановлення місцезнаходження відправлення, або особи, яка прийняла зазначений лист по довіреності, до Акціонерного товариства «Укрпошта» було направлено адвокатський запит від 10 квітня 2024 року, відповідь на який долучається до матеріалів справи, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних підстав.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить інформації щодо порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , що б дало підставу працівниками поліції зупинити транспортний засіб, а також не містить фіксації наявності в автомобілі саме 20 місць для сидіння з місцем водія, а також, що таке нібито сидіння було закріплено в кузові автомобілля.

Крім того, захисник ОСОБА_1 - адвокат Куцар Х.П. обгрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що працівником поліції були проігноровані доводи ОСОБА_1 про те, що автомобіль використовується для особистих потреб, включаючи перевезення особистих речей, які і були суб`єктивно сприйняті працівником поліції як додатково закріплене місце для сидіння.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Куцар Х.П. підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, водночас апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи захисника Куцар Х.П. про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2024 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

Як на підтвердження надсилання апеляційної скарги в межах строку на оскарження, а саме 15 лютого 2024 року, захисник Куцар Х.П. у залі судового засідання суду апеляційної інстанції надала лист-відповідь Акціонерного товариства «Укрпошта» на адвокатський запит, з якого вбачається, що встановити місцезнаходження поштового відправлення №670 неможливо, а інформація, розміщена на сайті Укрпошти, з датою вручення 19 лютого 2024 року відправлення №670 зазначена помилково (а.с. 37-38).

Крім того, захисник Куцар Х.П. у залі судового засідання суду апеляційної інстанції також надала лист-відповідь Києво-Святошинського районного суду Київської області на адвокатський запит, у якому зазначено, що відповідно до даних АСДС до суду першої інстанції апеляційна скарга на постанову від 05 лютого 2024 року у справі №369/14352/24 відносно ОСОБА_1 , не надходила (а.с. 39).

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Куцар Х.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2024 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Відповідно до ч. 4 ст. 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, зокрема керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Відповідно до п. 31.3(а) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 31.3(а) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 144540 від 12.01.2024 року, з якого вбачається, що 12.01.2024 року о 11 год. 45 хв. в с. Білогородка по вул. Гетьманська, 5/1, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , який був переобладнаний, а саме мав 20 місць для сидіння з місцем водія, що не відповідає зазначеній кількості місць в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а саме 19 місць для сидіння з місцем водія, чим повторно протягом року вчинив правопорушення (постанова ЕАС 6543695 від 14.02.2023, ч.2 ст.121 КУпАП), чим порушив п. 31.3(а) Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст. 121 КУпАП (а.с. 1);

- у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №6543695 від 14 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП

(а.с.2).

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, що здійснював оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР (а.с. 4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції наданим відеозаписом, на якому відображені події, які відбувалися 12 січня 2024 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить інформації щодо порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , що б дало підставу працівниками поліції зупинити транспортний засіб, а також не містить фіксації наявності в автомобілі саме 20 місць для сидіння з місцем водія, а також, що таке нібито сидіння було закріплено в кузові автомобілля, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з відеозапису нагрудної камери патруального поліції вбачається, що після зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , працівник поліції попросив надати для перевірки документи, тому такі доводи є безпідставними з огляду на те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. Відтак, під час дії правового режиму воєнного стану, поліцейські наділені крім іншого повноваженнями перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.Крім того, матеріали справи не містять доказів незаконності дій поліції щодо зупинки автомобіля і такі докази не подавалися до суду першої інстанції та апеляційної інстанції.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 не заперечував факту наявності у його транспортному засобі 20 місць для сидіння з місцем водія, замість зазначених в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а саме 19 місць. Більш того, водій неодноразово зазначав, що переобладнав автомобіль для перевезення вантажу своїй сестрі, тому доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Куцар Х.П. щодо відсутності фіксації наявності в автомобілі саме 20 місць для сидіння з місцем водія, а також, що таке нібито сидіння було закріплено в кузові автомобілля є необгрунтованими та безпідставними,

Доводи апеляційної скарги про те, що працівником поліції були проігноровані доводи ОСОБА_1 про те, що автомобіль використовується для особистих потреб, включаючи перевезення особистих речей, які і були суб`єктивно сприйняті працівником поліції як додатково закріплене місце для сидіння, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи захисника не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП.

Крім того, патрульні поліції повідомили ОСОБА_1 , що за переобладнання транспортного засобу ним вчинено адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, диспозиція якої не містить вказівки на те, що даний транспортний засіб повинен використовуватись у комерційних цілях. При цьому, у ході винесення постанови було виявлено, що останній вже притягався до адміністративної відповідальності протягом року постановою ЕАС 6543695 від 14.02.2023 року за ч.2 ст.121 КУпАП, яка дає змогу кваліфікувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності саме за ч.4 ст.121 КУпАП за ознакою повторності вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначив.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1700 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 місяці, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Куцар Христини Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Куцар Христині Петрівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Куцар Христини Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «20» травня 2024 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко