1Справа № 335/2444/24 3/335/870/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Батій Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли із Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 592597, 25.02.2024 року о 13 год. 56 хв., в м. Запоріжжі, вул. Рекордна, 33Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці так і у медичному закладі ОСОБА_1 ухилився шляхом відмови. Від керування ТЗ відсторонений, про повторність попереджений, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП).

29.04.2024 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Батій Т.М. надійшли письмові пояснення стосовно даної справи.

Відповідно до вказаних пояснень, адвокат зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ. Приймаючи участь у бойових діях неодноразово отримував контузії. Наслідками яких є затримка мови, при нервуванні тремтіння рук. Ці наслідки стали приводом постійних підозр з боку працівників поліції.

Так, працівниками патрульної поліції наприкінці 2023 року було складено аналогічний протокол, факти викладені в ньому не знайшли підтвердження. Постанова Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.01.2024 року справа № 314/5234/23.

Стосовно ситуації, що склалася 25.02.2024 року, поясняє наступне. 25.02.2024 року близько 14 год., а точніше о 13 год. 57 хв. під`їхавши на місце де ОСОБА_1 мав зустріч, слідом під`їхали працівники патрульної поліції поцікавилися чи він військовий і перевірили документи. Через 10-15 хвилин, ОСОБА_1 сидів у своєму автомобілі, до нього знову підійшли ці ж співробітники поліції і повідомили, що він начеб то, десь проїхав під заборонений знак, після чого пішли далі, і почали розповідати про те, що вбачають у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Не маючи бажання загострювати конфлікт, і щось доводити, ОСОБА_1 запропонував співробітникам поліції виконати свою роботу, скласти відповідні документи, і залишити його у спокої. Окрім того, ОСОБА_1 повідомив, що фактично живе в своєму автомобілі, а отже чим він там займається, це його особиста справа. В результаті, на нього було складено постанову серії БАА № 982929 від 25.02.2024 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП та протокол серії ААД № 592597 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно оформлених постанови та протоколу доказом, начебто, порушень є відео з нагрудної камери співробітника поліції. Однак, це відео з різних пристроїв. Про останній пристрій немає інформації в зазначених документах, а тому на думку захисника він не може бути належним доказом. Крім того, оскільки відеозапис є безперервним, переривається, вважає, що у працівників поліції немає жодного доказу, керування ОСОБА_1 транспортним засобом, і вимога пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння є незаконною. Оскільки на місце конфлікту були викликані ВСП, ними повинно було складено відносно ОСОБА_1 протокол, якими складено не було, а тому ніякого стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 і не було.

Враховуючи вищевикладене, захисник просила долучити до матеріалів справи письмові пояснення та постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.01.2024 року Справа № 314/5234/23, закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи захисника, яка підтримала обставини викладені у письмових поясненнях, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я, наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно пункту 12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У відповідності до п.п. 7, 8 розділу ІІІ Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Крім того, системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що у випадку наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння огляд на стан сп`яніння може бути проведено виключно в медичному закладі.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частини 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Суддею встановлено, що 25.02.2024 року о 13 год. 56 хв., в м. Запоріжжі, вул. Рекордна, 33Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці так і у медичному закладі ОСОБА_1 ухилився шляхом відмови. Від керування ТЗ відсторонений, про повторність попереджений, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Вказане підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 592587 від 25.07.2023 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та з якого вбачаються обставини вчиненого адміністративного правопорушення;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 982929 від 25.02.2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 25.02.2024 року о 13 год. 55 хв. в м. Запоріжжі, вул. Рекордна, 37-Б, керуючи ТЗ ВАЗ 2109, дн.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу д.з. 3.21 «В`їзд заборонено» та здійснив в`їзд у забороненому напрямку, чим порушив п. 8.4. в) ПДР України;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- рапортом поліцейського Трут А від 25.02.2024 року;

- довідками інспектора САП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Шміт Т.;

- відеозаписом працівників патрульної поліції, який додано до матеріалів протоколу, та на якому чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 25.02.2024 року о 13 год. 56 хв., відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці так і у медичному закладі.

Так, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що 25.02.2024 року о 13 год. 56 хв. водій транспортного засобу марки ВАЗ 2109, дн.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили водію причину зупинки, що він не виконав вимогу д.з. 3.21 «В`їзд заборонено» та здійснив в`їзд у забороненому напрямку, чим порушив п. 8.4. в) ПДР України. При розмові працівником поліції у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів після чого водію запропоновано пройти огляд для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці так і в закладі охорони здоров`я. Також працівником поліції водію було роз`яснено, що відмова від огляду також передбачає відповідальність. В подальшому, коли працівник поліції пропонував водію пройти огляд, останній відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці так і у медичному закладі. Після чого, працівники поліції повідомили водію, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, роз`яснили його права та почали оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відеозапис, наявний у матеріалах справи надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

В ході судового розгляду не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення процедури направлення поліцейським водія ОСОБА_1 для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння. Пояснення, які надані суду особою якій інкримінується правопорушення, розцінюються суддею, як спосіб захисту, що має на меті уникнення від відповідальності та такі спростовуються дослідженими доказами та відеозаписом.

Також, зазначаю, що факт відмови водія від проходження огляду на стан спяніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Крім цього, з дослідженого відеозапису, який додано до матеріалів протоколу, чітко вбачається, що працівник поліції після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння декілька разів пропонував останньому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме, як на місці зупинки та і в закладі охорони здоров`я, та роз`яснював про наслідки відмови від такого огляду, та водій відмовився як на місці зупинки та і їхати на огляд і після цього поліцейським повідомлено водія, що відносно нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Також, водію йому були роз`яснені його права та обовязки.

Під час розгляду справи не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що працівники поліції були упереджені при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому, приходжу до висновку, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обовязків діяли у межах наданих їм повноважень.

До того ж, будь-яких заяв чи скарг щодо перевищення інспектором поліції своїх службових повноважень за фактом зупинки 25.02.2024 року транспортного засобу чи складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , останній не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотримання вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, та доданий до нього відеозапис, є належними та допустимими доказами.

Істотних порушень співробітниками патрульної поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не встановлено.

Оцінюючи пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які надані нею в інтересах ОСОБА_1 вважаю їх такими, що дані з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки такі суперечать встановленим обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився у безперервному відео, що вказує на порушення ним вимог п. 2.5. ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Таким чином, досліджені та перевірені судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18.01.1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Отже, наведені вище докази, досліджені судом, в своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, а тому вважаю, що його діях наявна подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відтак, доводи захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, сам захисник у наданих до суду поясненнях фактично погоджується із тим, що ОСОБА_1 - не маючи бажання загострювати конфлікт, і щось доводити, ОСОБА_1 запропонував співробітникам поліції виконати свою роботу, скласти відповідні документи, і залишити його у спокій.

Доводи захисника про те що відеозаписи є неналежними доказами, оскільки відеозапис не вівся безперервно, суд вважає необґрунтованими, оскільки на досліджених відеозаписах зафіксовані всі події щодо обставини, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Крім того, захисник просить скасувати постанову відносно ОСОБА_1 за ст. 122 КУпАП яка не є предметом розгляду даної справи.

Також, не знайшло підтвердження під час розгляду справи твердження захисника, що до матеріалів долучено відео з різних пристроїв.

Разом з тим відповідно до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» - вивантаження відеозаписів на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера. Натомість копіювання та видача відеозапису проводяться лише відповідальною особою. Відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції,- без коригування. Перегляд, аналіз відеозапису здійснюються працівником поліції, якому він виданий у встановленому цією Інструкцією порядку для виконання покладених на нього завдань в межах його повноважень.

Таким чином, зняття відеозаписів з технічних пристроїв відео фіксації (копіювання) для долучення до матеріалів справи в часі може не збігатися з днем вчинення правопорушення та вчиняється лише визначеною керівником відповідальною особою.

Відповідно до п. 1.10. «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, - водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Суд звертає увагу що водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів.

Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 року у справі № 11-21сап21 (реєстраційний номер рішення 101473367)).

В матеріалах справи міститься довідка інспектора САП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції, відповідно до якої вбачається, що станом на 25.02.2024 року у ОСОБА_1 мається та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 20.11.2025 року ТСЦ № 2341, тому до вказаної особи може бути застосоване таке покарання як позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до частини 3 статті 256 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 своїх письмових поясненнях по суті порушення, зазначив: «Відмовляюсь». Будь-яких зауважень щодо змісту протоколу, не подавав.

Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин, що мали місце під час вчинення адміністративного правопорушення та після такого не встановлено.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, дане правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху та потенційно небезпечним для суспільства, а також становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Крім того, ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п. 41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п. 58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 40-1, 280, 283, 294, ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10-ти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя В.О. Макаров