Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Таровської А.А., захисника Огородника О.В., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника Огородника О.В. в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 18 січня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 гривень.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 12.11.2023 о 21:21 год у м. Луцьку по пр. Волі, 54 керував транспортним засобом Hyundai Coupe RST YT 06, не маючи права керування даним транспортним засобом, чим було порушено вимоги п. 2.1А Правил дорожнього руху. Правопорушення вчинене повторно протягом року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник не спорюючи фактичних обставин справи, оскаржує його з мотивів необґрунтованості. Вказує, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки його цивільна дружина погано себе почувала, тому терміново необхідно було придбати ліки. Зазначає, що ОСОБА_1 проходить службу в ЗСУ по контракту із 2020 року та є внутрішньо переміщеною особою. Також, з огляду на розгляд справи у його відсутності просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію постанови отримав 31.01.2024. З огляду на наведене, просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із вчиненням правопорушень у стані крайньої необхідності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Огородника О.В., які підтримали апеляцію і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу наступного висновку.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 та його захисник не були присутні під час розгляду справи в суді першої інстанції, копію постанови від 18.01.2024, яка надіслана 19.01.2023, останній отримав лише 31.01.2024, тому строк апеляційного оскарження постанови йому необхідно поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Приписами ч.7 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до норм ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст.251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не заперечується в суді апеляційної інстанції самим правопорушником, а також доводиться зібраними матеріалами справи.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП є вірною, оскільки останній керував транспортним засобом не маючи права керування даним транспортним засобом, чим було порушено вимоги п. 2.1А Правил дорожнього руху. Правопорушення вчинене повторно протягом року.

При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу правопорушника, а тому прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, яке передбачене санкцією частини 5 статті 126 КУпАП.

Положення ст.18 КУпАП регламентують, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Захисник вказує, що ОСОБА_1 у зв`язку з поганим самопочуттям своєї цивільної дружини, був змушений поїхати в аптеку, яка працювала у вечірній час.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що вже повертався з аптеки з ОСОБА_3 , після того як та вжила ліки. Чека на придбання ліків не зберіг, в медичний заклад не звертались.

Тому суд апеляційної інстанції вважає, що жодних доказів того, що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності не здобуто.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, правильним.

Нових доказів стороною захисту суду апеляційної інстанції надано не було.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив адміністративне стягнення у виді штрафу, без оплатного вилучення транспортного засобу, визначене санкцією ч.5 ст.126 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Поновити захиснику Огороднику О.В. в інтересах особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , строк на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 січня 2024 року.

Апеляційну захисника Огородника О.В. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 січня 2024 року щодо останнього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Клок О.М.