Справа №: 465/6330/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2024 м. Львів

суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 03.08.2024, близько 16 год. 00 хв. у м. Львові по вул. Івана-Теодозія Куровця, буд. 15, керував транспортним засобом «Alfa Romeo» 147, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 не маючи права керувати транспортним засобом і ніколи такого не отримавши, вчинивши указане правопорушення повторно протягом року, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 03.08.2024, близько 16 год. 00 хв. у м. Львові по вул. Івана-Теодозія Куровця, буд. 15, керував транспортним засобом «Alfa Romeo» 147, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судові засідання з розгляду справи по суті призначалися неодноразово (27.08.2024, 09.09.2024 та 20.09.2024).

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 20.09.2024 адміністративні справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження.

У судовому засіданні, яке відбулось 20.09.2024, ОСОБА_1 не заперечував факту своєї відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, однак своєї вини у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях не визнав. Зазначив про те, що дійсно був в указаному автомобілі, однак за кермом був його дядько. Водій автомобіля швидко його покинув та побіг у дім, оскільки дуже хотів до туалету. За версією ОСОБА_1 щойно його дядько вибіг з автомобіля із-за повороту виїхали працівники поліції та чомусь зупинились попереду автомобіля «Alfa Romeo».

Крім цього, ОСОБА_1 , через канцелярію суду подав клопотання, відповідно до якого, у разі визнання його винним просив розстрочити сплату штрафу на один рік.

Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та долучені до них матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши його доводи, суддя дійшов висновку про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Пунктом 2.1«а» Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9«а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 24 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», потрібно звертати увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 27 роз`яснень тієї ж постанови, відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні указаних правопорушень підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 107280, відповідно до якого ОСОБА_1 03.08.2024, близько 16 год. 00 хв. у м. Львові по вул. Івана-Теодозія Куровця, буд. 15, керував транспортним засобом «Alfa Romeo» 147, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107288, відповідно до якого ОСОБА_1 03.08.2024, близько 16 год. 00 хв. у м. Львові по вул. Івана-Теодозія Куровця, буд. 15, керував транспортним засобом «Alfa Romeo» 147, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , не маючи права керувати транспортним засобом і ніколи такого не отримавши, вчинивши указане правопорушення повторно протягом року, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- у картці обліку адміністративного правопорушення;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному 03.08.2024 о 16 год. 30 хв.;

- у довідці про те, що згідно із бази даних «Інформаційний портал Національної поліції України» підсистеми «Пошук посвідчення водія», відсутні відомості щодо отримання посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- у довідці про те, що згідно із бази даних «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.05.2024 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення 17.05.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.;

- у рапорті інспектора взводу 1 роти 3 батальйоні 1 УПП у Львівській області ДПП Романа Возняка, відповідно до якого, 03.08.2024, під час патрулювання в складі екіпажу «501», ними помічено транспортний засіб «Alfa Romeo» 147, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 . Прослідкувавши за указаним автомобілем до місця зупинки ( АДРЕСА_1 ) побачили, що із сидіння водія вийшов один чоловік, інших осіб у салоні автомобіля не було. Указаного водія ідентифіковано як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ніколи не отримував посвідчення водія, та позбавлений права керування транспортним засобом на 10 років постановою Франківського районного суду м. Львова. На місці зупинки складено протоколи за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- обставини, викладені у протоколах, підтверджуються даними відеозапису, із якого вбачається, що працівники поліції слідували за транспортним засобом «Alfa Romeo» 147, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , на якому помітили наявність пошкоджень, характерних після ДТП (що зафіксовано у файлі «clip-10.»). Указані підстави зупинки чітко роз`яснено особі, що притягується до адміністративної відповідальності (що зафіксовано у файлі «clip-0.», 15:58). Також на відеозаписі, після отримання заперечень факту керування, зафіксовано, що у водія ( ОСОБА_1 ) з`ясовувались питання:

Чому саме він перебував на місці водія?

Чому саме у нього були ключі від указаного транспортного засобу?

Указані питання залишені ОСОБА_1 без відповідей. Так само ОСОБА_1 не відповів на зауваження поліцейських, щодо того, скільки часу пройшло між зупинкою автомобіля і до того моменту, поки працівники поліції підійшли до нього. Також ОСОБА_1 не вказав поліцейським хто виходив з автомобіля, та хто, окрім нього, був в салоні автомобіля.

Крім цього, суддя звертає увагу на те, що за весь час перебування працівників поліції за адресою: м. Львові по вул. Івана-Теодозія Куровця, буд. 15, особа, яка, як у судовому засіданні стверджував ОСОБА_1 , перебувала за кермом та терміново залишила автомобіль, до автомобіля так і не поверталась і на вулицю не виходила. Між тим саме ОСОБА_1 володів ключами від автомобіля, зачинив та відчинив автомобіль, досконало володів інформацією про вміст речей у автомобілі і їх місцезнаходження.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суддя визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Судом відхиляється доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що керування транспортним засобом здійснював не він, а інша особа, через їх неспроможність, в умовах наявної та дослідженої сукупності усіх зібраних доказів. Крім цього, будь-яких доказів на підтвердження того, що саме дядько ОСОБА_1 керував автомобілем «Alfa Romeo» 147, реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , матеріали справи не містять. Тож у судовому засіданні ОСОБА_1 не зміг послідовно і правдоподібно пояснити обставини на підтвердження висунутої ним на свій захист версії.

Більш того, навіть в умовах кримінального судочинства у своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово зазначав, що чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно із цим стандартом доказування) винуватості особи (див., напр., постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.12.2020 у справі № 728/578/19; від 20.10.2021 у справі № 759/14119/17).

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки відповідно до встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Відповідно до ст. 1 КУпАП його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За встановлених обставин, притягнення до відповідальності ОСОБА_1 відповідає зазначеним завданням.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією ч. 5 ст.126 КУпАП передбачено покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до роз`яснень п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.

При цьому слід зазначити, що ч. 5 ст.126 КУпАП передбачено безальтернативно одночасне застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу та стягнення у виді позбавленням права керування транспортним засобом.

Водночас суд не може застосувати до правопорушника додаткове покарання у вигляді конфіскації транспортного засобу, оскільки таке відповідно до ч.1 ст. 29 КУпАП можливо застосувати лише щодо транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, а з адміністративних матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 не володіє жодним транспортним засобом. Зокрема, згідно із даними бази «Інформаційний портал Національної поліції України» встановлено, що станом на 07.08.2024 за ОСОБА_1 транспортні засоби на території України не зареєстровані.

Відтак враховуючи вказане вище, особу правопорушника, тяжкість скоєного, відсутність каяття, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, визначеного санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімальний термін, визначений такою, без вилучення транспортного засобу.

Статтею 301 КУпАП передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання.

Відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється у порядку, встановленому законом.

У силу вимог ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 301-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу (ст. 308 КУпАП).

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим .

Враховуючи вищевикладене, заявлене ОСОБА_1 клопотання слід задовольнити, розстрочивши йому виконання цієї постанови, про накладення на нього адміністративного стягнення, в частині сплати штрафу на строк дванадцять місяців зі сплатою штрафу рівними частинами щомісячно, у зв`язку із тимчасовою відсутністю постійного заробітку.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 605,60 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст. 23, 33, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення за:

- ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. (тридцять чотири тисячі гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік;

- ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 20.09.2024 у справі № 465/6330/24 (провадження № 3/465/2930/24), про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 40 800,00 грн. на строк дванадцять місяців, із сплатою штрафу рівними частинами по 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок щомісячно, не пізніше 15 числа кожного місяця.

Після закінчення строку встановленої розстрочки строк пред`явлення до примусового виконання постанови в частині накладання адміністративного стягнення в вигляді штрафу - протягом трьох місяців.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Cуддя: Баран О.І.